П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/6370/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Фелонюк Д.Л. 
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
23 червня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 30.11.2021, 29.03.2024 року на виконання рішень Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року по справі № 560/1432/21 та від 9 лютого 2023 року по справі №560/11017/22;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 30.11.2021, 29.03.2024 року на виконання рішень Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року по справі №560/1432/21 та від 9 лютого 2023 року по справі №560/11017/22.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1  щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2017 по 31.12.2018, з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, з 01.03.2018 по 19.03.2020 та зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за періоди: з 01.01.2017 по 31.12.2018, починаючи з 01.03.2017 по день фактичної виплати індексації - 30.11.2021; з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, починаючи з 01.02.2016 по день фактичної виплати індексації - 29.03.2024; з 01.03.2018 по 19.03.2020, починаючи з 01.05.2018 по день фактичної виплати індексації - 29.03.2024.
В задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати в оскаржуваній частині та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного, на його думку, вирішення спору.
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.03.2020 №60 позивача 19.03.2020 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі №560/1432/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.
На виконання рішення суду у справі №560/1432/21 Військова частина НОМЕР_1 нарахувала і 30.11.2021 виплатила індексацію грошового забезпечення в сумі 25637,47 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.02.2023 у справі №560/11017/22 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по  19.03.2020, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення суду у справі №560/11017/22 Військова частина НОМЕР_1 нарахувала і 29.03.2024 виплатила індексацію грошового забезпечення в сумі 151123,60 грн.
Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення.
Листом від 22.04.2024 №801/487/1948/пс відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача, повідомивши про відсутність правових підстав для вказаного.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.
За результатом розгляду матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість вимог позову.
Так, частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що право на нарахування та виплату компенсації виникло у позивача з 01.03.2017 (після затримки на один місяць виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 31.12.2018), з 01.02.2016 (після затримки на один місяць виплати грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно), з 01.05.2018 (після затримки на один місяць виплати грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.03.2020).
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів зауважує, що в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Таким чином, надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції лише в частині відмовлених позовних вимог, колегія суддів зважає на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Стаття 2 Закону №2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
У відповідності до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 даного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому, виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.
Як було достовірно встановлено судом першої інстанції, виплата позивачу індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №560/1432/21 за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 здійснена 30.11.2021, а на виконання рішення суду у справі №560/11017/22 за періоди з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно та з 01.03.2018 по 19.03.2020 здійснена 29.03.2024.
Тому, судова колегія в контексті вищевикладеного, погоджується з висновком суду першої інстанції, що право на нарахування та виплату компенсації виникло у позивача з 01.03.2017 (після затримки на один місяць виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 31.12.2018), з 01.02.2016 (після затримки на один місяць виплати грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно), з 01.05.2018 (після затримки на один місяць виплати грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.03.2020).
До того ж, вказаний висновок суду першої інстанції грунтується на правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постановах від 19.05.2022 у справі №200/3859/21 та від 24.01.2023 у справі №200/10176/19-а.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №  63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
На підставі викладеного, колегія суддів констатує, що рішення суду пошої інстанції ухвалене із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Гонтарук В. М.    Матохнюк Д.Б.