ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
17 липня 2025 року
м. Київ
справа № 200/20392/16
провадження № 61-6551св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву  ОСОБА_1 , в особі представника Перепьолкіної Ганни Павлівни, про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та земельною ділянкою, шляхом знесення незаконно встановленого паркану, стягнення моральної шкоду.
Історія справи
1.               У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та земельною ділянкою, шляхом знесення незаконно встановленого паркану, стягнення моральної шкоди.
2.           Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська                             від 06 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
3.           Зобов`язано ОСОБА_2 демонтувати металеву огорожу та хвіртку, які позначені в технічному паспорті під номерами 13 та 14, розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_1 . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
4.           Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року апеляційну скаргуОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого                           2023 року -  без змін.
5.           Постановою Верховного Суду від 04 липня 2025 рокукасаційну скаргу  ОСОБА_2  залишено без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2023 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2025 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2023 року.
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення
6.               09 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла заява  ОСОБА_1 , від імені якої діє представник                   Перепьолкіна Г. П. , про ухвалення додаткового судового рішення, в якій вона вказує, що нею у поданому відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого                 2023 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2025 року було заявлено про витрати на професійну правничу допомогу у розмірі                                15 000,00 грн, які вона очікує понести за результатами розгляду цієї справи судом касаційної інстанції. Вказувала, що докази понесених витрат нею будуть надані на протязі п`яти днів після ухвалення судового рішення у цій справі. 
7.               Посилаючись на положення статей 137, 270 ЦПК України, заявниця просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
Позиція Верховного Суду
8.               Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 Цивільного процесуального кодексу України).
9.               Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої         до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
10.            Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
11.            Перевіривши доводи заяви  ОСОБА_1 , в особі представника Перепьолкіної Г. П. , про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачкою під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.
12.            Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
13.            Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у  зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).
14.            Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
15.            Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
16.            Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК         України).
17.            Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або       законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
18.            Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
19.            Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У                            разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
20.            Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
21.            Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:                                           1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);          2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
22.            Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
23.            Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду                            від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
24.            У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
25.            Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
26.            Професійну правничу допомогу на стадії касаційного розгляду справи                                      № 200/20392/16 ОСОБА_1 надавала адвокат Перепьолкіна Г. П., яка діяла на підставі договору про надання правничої допомоги від 06 березня 2025 року 
№ 06-06/25, додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги
від 09 червня 2025 року № 1 та ордеру від 06 червня 2025 року № 1393553.
27.            18 червня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направила до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2023 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2025 року.
28.            У відзиві на касаційну скаргу  ОСОБА_1 вказувала, що вона очікує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн, докази понесення яких нею будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у цій справі.
29.            До поданої 09 липня 2025 року заяви про ухвалення додаткового судового рішення заявницею долучено у копіях: ордер на надання правничої допомоги             від 06 червня 2025 року № 1393553; договір про надання правничої допомоги                               від 06 березня 2025 року № 06-06/25; додаткова угода до договору про надання правничої допомоги від 09 червня 2025 року № 1 (з описом наданих послуг на суму 15 000 грн з розрахунку вартості роботи протягом 7,5 год, вартістю години         2 000 грн), акт приймання наданих послуг № 1 від 04 липня 2025 року загальною вартістю 15 000,00 грн; квитанцію від 09 липня 2025 року № 190136955 про оплату 15 000,00 грн за надану правничу допомогу. 
30.            Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року               у справі № 904/4507/18).
31.            ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній           розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited 
v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
32.            У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вказав, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише як такі, що були дійсно понесені, але й враховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
33.            Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21);
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами тощо) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
34.            Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду 
від 20 лютого 2024 року у cправі № 910/615/14 (№ 910/5042/22), від 26 вересня 2024 року у cправі № 910/11903/23, від 25 січня 2025 року у справі № 369/849/18. 
35.            Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).
36.            При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності  адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а  також  критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин  справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови  Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
37.            Враховуючи складність справи, суть спору, результат розгляду справи, характер наданих послуг, участь адвоката позивачки під час розгляду справи у суді апеляційної інстанцій та її обізнаність з правовою проблематикою у справі на стадії касаційного перегляду, схожість аргументів відзиву на апеляційну скаргу та відзиву на касаційну скаргу, розгляд справи на стадії касаційного перегляду без участі сторін, реально витрачений час на складання відзиву на касаційну скаргу, розмір судових витрат, відшкодованих за результатами апеляційного перегляду справи, а також необхідність дотримання критеріїв розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що розумним та необхідним у межах перегляду цієї справи в суді касаційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В іншій частині заява є необґрунтованою.
38.            З огляду на наведене, заява  ОСОБА_1 , в особі представника Перепьолкіної Г. П., про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення       судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 141, 259, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            ЗаявуОСОБА_1 , в особі представника Перепьолкіної Ганни Павлівни, про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
2.            Стягнути з  ОСОБА_2  (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді касаційної інстанції, у розмірі                           5 000 (п`ять тисяч) грн.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                     Є. В. Синельников
 
                                                                                               О. М. Осіян
 
                                                                                               В. В. Шипович