ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року	Львів	Справа № 500/5039/24 пров. № А/857/32399/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :
головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Носа С.П., Шевчук С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року (ухвалене головуючою-суддею Подлісною І.М. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Тернополі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                       в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо зменшення розміру пенсії до 70% припинення виплати щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн згідно постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) №713 від 14.07.2021 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб” (далі - Постанова №713) та застосування обмеження максимального розміру пенсії при проведенні перерахунку пенсії з 01.08.2024, зобов`язати відповідача здійснити з 01.08.2024 перерахунок та виплату основного розміру пенсії в розмірі 88%, поновити виплату щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови №713 та проводити виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо зменшення розміру пенсії до 70% і застосування обмеження максимального розміру пенсії при проведенні перерахунку пенсії з 01.08.2024 та зобов`язано відповідача здійснити з 01.08.2024 перерахунок та виплату позивачу основного розміру пенсії в розмірі 88% від суми грошового забезпечення та проводити виплату пенсії без обмеження максимальним розміром. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог  відмовити. 
Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію відповідно до Закону №2262-XII.
З 01.07.2021 позивачу нараховувалася та виплачувалася доплата до пенсії відповідно до Постанови №713.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №500/6434/21, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) на підставі оновленої довідки у розмірі 88% сум грошового забезпечення, починаючи з 14.09.2021 року.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі №500/1819/23, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити позивачу з 03.11.2022 року щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі №500/1579/24, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу  з 01.02.2021, з 01.02.2022 та з 01.02.2023 з урахуванням довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/2/2222 від 05.02.2024, №11/2/2221 від 05.02.2024 та №11/2/2220 від 05.02.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №500/2466/24, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити позивачу з 01.03.2024 перерахунок та виплату пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром.
Зі змісту перерахунку пенсії позивачу станом на 01.08.2024 вбачається, що таку перераховано з суми грошового забезпечення 24200,03 грн. Основний розмір пенсії склав 23205,63 грн (80 відсотків грошового забезпечення), з урахуванням індексації та доплат - 24200,03 грн. При цьому, після проведеного перерахунку, у складі пенсійної виплати не передбачено доплати до пенсії відповідно до Постанови №713 у розмірі 2000,00 грн.
Листом від 13.08.2024 ГУ ПФУ в Тернопільській області у відповідь на заяву позивача повідомило, що у липні 2023 року на виконання рішення суду від 07.06.2023 у справі №500/1819/23 з 03.11.2022 встановлено щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн. Пенсійна виплата з 01.08.2023 становив 22722,26 грн.
У липні 2024 року на виконання рішення суду від 24.04.2024 у справі №500/1579/24 проведено перерахунок пенсії на підставі оновлених довідок.
Оскільки, після проведеного перерахунку підвищення основного розміру пенсії перевищило суму щомісячної доплати, передбаченої Постановою №713, тому зазначена доплата з 01.08.2024 не виплачується.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі №500/4421/23 зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.08.2023 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат, тому з 01.08.2024 виплата пенсії проводиться у нарахованому розмірі, а саме 23610,00 грн.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати щомісячної доплати до пенсії та зменшеного розміру пенсії, звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні перерахунку пенсії відповідач не був наділений повноваженнями щодо зміни розміру пенсії, який був обчислений до перерахунку в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Крім того дії відповідача порушили норми Конституції України, зокрема норми ст. 8, де зазначено, що в Україні діє принцип верховенства права. Таким чином при проведенні перерахунку пенсії має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, що застосовувалась до перерахунку. А тому вимога позивача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.08.2024 року повинна здійснюватися в розмірі 88 % підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців, є положення частини третьої статті 43 та статті 63 Закону № 2262-ХІІ.          
Перерахунок пенсії регламентується розділом VIII Закону, в якому будь-які норми щодо зменшення розміру пенсії при перерахунку відсутні.          Незважаючи на те, що максимальний розмір пенсії, які призначались згідно Закону зменшувався двічі (з 01.10.2011 до 80% відповідних сум грошового забезпечення, з 01.05.2014 до 70% відповідних сум грошового забезпечення) позивач весь час, до проведення зазначеного перерахунку, отримував пенсію в розмірі 88%.
В прикінцевих положеннях 4.2 Закону №3668-Vl Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, чинного з 01.10.2011 встановлено, що обмеження пенсії не поширюються на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання його чинності.
Частиною 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.          
Таким чином, при перерахунку пенсії має застосовуватись норма Закону, що діяла на момент призначення йому пенсії.
Згідно ст. 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 10.02.2015 у справі №21-630а14 та від 06.10.2015 у справі №21-2432а15.
При проведенні перерахунку пенсії відповідач не був наділенний повноваженнями щодо зміни розміру пенсії, який був обчислений до перерахунку в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Крім того дії відповідача порушили норми Конституції України, зокрема норми ст. 8, де зазначено, що в Україні діє принцип верховенства права.
Таким чином при проведенні перерахунку пенсії має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, що застосовувалась до перерахунку.
А тому вимога позивача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.08.2024 року повинна здійснюватися в розмірі 88 % підлягає задоволенню.
Згідно із Законом України від 24.12.2015 №848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ доповнено частиною 7 про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Проте зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.
Згідно із п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, зокрема, ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20.12.2016 нечинною є ч. 7 ст. 43 в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04. 1992 № 2262-ХІІ.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ слова і цифри «у період з 01.01.2016 по 31.12.2016» замінено словами і цифрами «по 31.12.2017».
Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.
Це означає, що ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774 до ч. 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Даний висновок узгоджується із позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 127/4267/17, від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 06.11.2018 у справі №522/3093/17, від 09.11.2020 №813/678/18.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Кечко проти України (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні Положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21- 399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21-44а10).
Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги, тощо в залежність від видатків бюджету.
Так, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №500/2466/24, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити позивачу з 01.03.2024 перерахунок та виплату пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром.
Відтак вимога позивача про проведення виплати пенсії здійснювати без обмеження максимальним розміром, підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про поновлення виплати щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», то вона сторонами у справі не оскаржена, тому апеляційному перегляду не підлягає. 
Таким чином, апеляційна скарга не спростовує правильність доводів, якими мотивоване судове рішення, звидяться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.          
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,
                                                 п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року по справі №500/5039/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук