КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А  
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
06 червня  2025 року
м. Київ
апеляційне провадження № 33/824/3124/2025
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є .П.,
при секретарі : Мудрак Р. Р.
за участі захисника Чеботарьової Ю. В. в інтересах ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Дніпровського районного суду м. Києва  
у складі судді Левко В. Б.
від 06 березня 2025 року 
у справі № 755/1005/25 Дніпровського районного суду м. Києва  
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП 
громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В :
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на нього адміністративне стягнення:
за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 коп.;
за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Згідно ст. 36 КУпАП остаточно призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
У задоволенні заяви Горобівського І.Г. про відшкодування витрат на професійну правову допомогу - відмовлено.
На дану постанову 21 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову про адміністративне правопорушення скасувати. Провадження  у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного  порушення.
Вважає, що справа була розглянута поверхнево, без врахування фактичних обставин по справі, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням та не відповідає обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не було проаналізовано наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєних правопорушеннях є необґрунтований.
Також подав клопотання  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в обґрунтування якого вказував, що постанову суду він не отримував, про наявність оскаржуваної постанови апелянту стало відомо лише після повідомлення з Київського апеляційного суду про розгляд апеляційної скарги на постанову суду від 06 березня 2025 року представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката Горобівського І. Г. Зазначав, що відсутність повного тексту оскаржуваної постанови позбавило апелянта можливості скласти апеляційну скаргу, виклавши в ній всі мотиви  незгоди з таким рішенням суду.
Посилаючись на те, що вказані обставини зумовили причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, просив поновити такий строк. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Чеботарьова Ю. В., підтримала клопотання про поновлення строку та просила його задовольнити. В поясненнях щодо поважності причин пропуску на апеляційне оскарження, повідомила,  що  вона, як захисник ОСОБА_1., була присутня при розгляді даної справи в суді першої інстанції.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд виходить з наступного.
Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
Згідно приписів ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції не підлягає задоволенню з таких підстав.
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Справа призначалась до розгляду неодноразово.
05 березня 2025 року на адресу суд першої інстанції адвокатом Чеботарьовою Ю. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання, в якому вона просила долучити до матеріалів справи заяву ОСОБА_1 , в якій він повідомляв про те, що 06 березня 2025 року о 14 год. 00 хв. відбудеться розгляд даної справи, однак, він не має можливість з`явитись в судове засідання та просив розглядати справу за участі  його захисника (а. с. 77). 
В цей же день, 06 березня 2025 року була ухвалена постанова, яка є предметом апеляційного оскарження за участі представника ОСОБА_1 - захисника Чеботарьової Ю. В.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувану постанову судом першої інстанції було надіслано до реєстру 11 березня 2025 року, зареєстровано 12 березня 2025 року та забезпечено надання загального доступу 13 березня 2025 року.
З матеріалів справи слідує, що 14 березня 2025 року на вказану постанову суду першої інстанції адвокатом Горобівським І. Г., в інтересах потерпілої особи - ОСОБА_3 , подана апеляційна скарга.
02 квітня 2025 року матеріали справи направлені до Київського апеляційного суду, що беззаперечно свідчить про наявність у матеріалах справи тексту постанови суду від 06 березня 2025 року.
З матеріалів справи також слідує, що 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 був повідомлений  про розгляд апеляційної скарги в приміщенні Київського апеляційного суду  на 28 квітня 2025 року (а.с.107), про що не заперечує і сам апелянт.
28 квітня 2025 року на адресу апеляційного суду від адвоката Чеботарьової Ю. В., в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання про проведення судового засідання на вказану дату в режимі відеоконференції.
Постановою Київського апеляційного суду 28 квітня 2025 року апеляційну скаргу залишено без задоволення,  а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року залишено без змін.
Разом з тим, з апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції від 06 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся лише 21 квітня 2025 року, направивши її засобами поштового зв`язку на адресу Київського апеляційного суду.
Аргументи апелянта про неотримання постанови та відсутність повного тексту не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку. Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не пов`язує початок перебігу строку оскарження з датою вручення копії постанови, а вимагає наявності об`єктивних, непереборних обставин для його поновлення. 
ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не наведені обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювало звернення до суду з апеляційною скаргою у визначений законом строк.
Апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки захисник ОСОБА_1. був присутній під час винесення постанови 06 березня 2025 року, що свідчить про обізнаність апелянта з рішенням суду. Крім того, інша сторона своєчасно оскаржила цю ж постанову 14 березня 2025 року, а матеріали справи з повним текстом постанови були направлені до апеляційного суду вже 02 квітня 2025 року, що спростовує твердження апелянта про відсутність доступу до документа. ОСОБА_1 також був повідомлений про розгляд апеляційної скарги іншої сторони на 28 квітня 2025 року, але власну скаргу подав лише 21 квітня 2025 року, значно пропустивши десятиденний строк, встановлений законом, без наведення поважних причин, які б об`єктивно перешкоджали йому звернутися до суду раніше.
Відтак, у задоволенні клопотання ОСОБА_1.  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 06  березня 2025 року слід відмовити.
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено (ч. 2 ст. 294 КУпАП).
З огляду на викладене, у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                       Є. П. Євграфова