УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

27 серпня 2025 року 
м. Київ
справа №560/10051/24
адміністративне провадження № К/990/34808/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Стародуба О.П., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області   
на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року
у справі   №560/10051/24
за позовом    ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 
про зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідача) перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) з урахуванням фактично виплаченої пенсії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 12 червня 2024 року про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону №3723-XII.
Визнано протиправними висновки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області викладені в листі від 03 липня 2024 року №12355-10985/М-03/8-2200/24 щодо відсутності підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону №3723-XII.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 червня 2024 року, та прийняти рішення за результатами цього розгляду, з врахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення судового контролю, в якій просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року у справі № 560/10051/24.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року прийнято поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Звіт про виконання рішення суду від 29 липня 2024 року у справі №560/10051/24 визнавши його таким, що не підтверджує виконання рішення суду від 29 липня 2024 року у повному обсязі. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області новий строк подачі звіту про виконання судового рішення по справі №560/10051/24, який направлено також позивачу у цей же строк, а саме до 11 червня 2025 року. Зобов`язано відповідача разом із новим звітом надати суду докази повного виконання рішення суду у справі №560/10051/24.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Управління 18 серпня 2025 року звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.
Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступних висновків.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За змістом приписів частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Тобто особи, які беруть участь у справі, у тому разі, якщо вони не погоджуються з ухваленими (постановленими) судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє касаційне оскарження тільки у визначених законом випадках.
Правилами частини другої статті 328 КАС України визначено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Варто зауважити, що частиною другою статті 328 КАС України встановлений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які, після їх апеляційного перегляду, можуть бути оскаржені до Верховного Суду.
Управління в касаційному порядку оскаржує постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року, ухвалену за наслідками апеляційного перегляду ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року, якою прийнято поданий Управлінням  Звіт про виконання рішення суду від 13 травня 2025 у справі №560/10051/24 визнавши його таким, що не підтверджує виконання рішення суду від 29 липня 2024 року у повному обсязі та встановлено Управлінню новий строк подачі звіту про виконання судового рішення у справі №560/10051/24.
З аналізу положень частини другої статті 328 КАС України колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення, якими, зокрема, прийнято звіт про виконання судового рішення, визнано його таким, що не підтверджує виконання судового рішення, встановлено новий строк для подачі звіту не передбачені переліком тих судових рішень, які відповідно до процесуального закону підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, а виняткові обставини заявником не наведені та не встановлені Судом самостійно, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Аналогічна правова позиція щодо застосування пункту 1 частини першої статті 333 КАС України в контексті здійснення касаційного перегляду судового рішення, ухвалених у порядку статті 382 КАС України, висловлена Верховним Судом, зокрема в ухвалах від 01 липня 2019 року у справі №629/2998/13-а, від 07 лютого 2022 року у справі № 806/2878/18, від 18 травня 2022 року у справі №2а-16102/11, від 28 серпня 2023 року у справі №560/4138/21.
Керуючись статтями 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті   касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі №560/10051/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії.
2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           Я.О. Берназюк
Судді                                                                                                               В.М. Кравчук
                                                                                                              О.П. Стародуб