П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
03 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/25074/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів  Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 року у справі №420/25074/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНН.» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів

У С Т А Н О В И В:
07 серпня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «ДАНН.» (далі – позивач) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500080/2024/000098/2 від 05.08.2024 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2024/000301, прийняту Одеською митницею 05.08.2024 року.
Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство вказувало, що визначення відповідачем митної вартості товару, який ввозився на митну територію України, за резервним методом відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу, а не за основним (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються), як здійснено позивачем, суперечить вимогам Митного кодексу України. 
Як стверджувало Товариство, декларантом надано до митного органу всі необхідні документи для ідентифікації товару, що ввозився, та в підтвердження заявленої ним митної вартості. За таких обставин, на переконання позивача, оскаржувані рішення митного органу є протиправними та підлягають скасуванню.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 14 жовтня 2024 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНН.» задоволено повністю.
Визнано противоправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500080/2024/000098/2 від 05.08.2024 року.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2024/000301, прийняту Одеською митницею 05.08.2024 року.
Приймаючи таке судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що Товариством подано всі належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень останньої, та як наслідок, відсутність у митного органу підстав для застосування при митному оформленні імпортованого позивачем товару іншого (резервного) методу. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеською митницею (далі – скаржник, митний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги скаржник обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки документів, які надані позивачем до митного органу разом з митною декларацією, відповідачем правомірно скориговано митну вартість товарів за резервним методом у зв`язку із не підтвердженням Товариством правильності визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту).
У відзиві на апеляційну скаргу представник товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНН.» спростовує доводи апеляційної скарги митного органу, вказуючи на законність ухваленого рішення суду та просить його залишити без змін.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Зокрема, як установлено судом першої інстанції та з`ясовано судовою колегією, 01.04.2024 року ТОВ «ДАНН.» (далі - покупець) укладено з компанією Alltag und Geratetechnik GmbH (Швейцарія) (далі - продавець) договір поставки №AUG-00D/5 (далі - Договір). (а.с.33-36)
Відповідно до умов Договору продавець зобов`язується передати у зумовлені строки покупцеві товар та документи, що відносяться до нього, а покупець зобов`язується прийняти такий товар і сплатити продавцю за нього обумовлену грошову суму.
Товар, що поставляється за цим договором - це сантехнічні вироби та комплектуючі до них. Сторони можуть домовитись про постачання інших категорій товарів за цим Договором (підпункт 1.1 пункту 1 Договору).
Згідно із підпунктом 1.4 пункт 1 Договору детальний опис товару, що поставляться, його кількість, строки, ціна та умови поставки визначаються сторонами y відповідних специфікаціях.
26.07.2024 року сторонами укладено специфікацію №39309 до Договору №AUG-00D/5 від 01.04.2024 року на поставку товару загальною вартістю 29166,15 дол. США. Умови поставки – DPU Kyiv (відповідно до Incoterms 2020) (а.с.41 зворотній бік)
Крім того, 26.07.2024 року компанією Alltag und Geratetechnik GmbH складено інвойс №208/07/2024, згідно із якого визначено поставку товару вартістю 29166,15 дол. США. Умови поставки – DPU Kyiv.(а.с.39 зворотній бік)
На виконання умов Договору №AUG-00D/5 від 01.04.2024 року на адресу ТОВ «ДАНН.» компанією «Alltag und Geratetechnik GmbH» (Швейцарія) поставлено партію товару. 
Для проведення митного оформлення товарів, поставлених за Договором №AUG-00D/5 від 01.04.2024 року, декларантом - ТОВ «ДАНН.» подано до Одеської митниці митну декларацію ІМ 40 АА № 24UA500080009254U1. (а.с.23)
Згідно до відомостей графи 42, 43 митної декларації ІМ 40 ДЕ № 24UA500080009254U1декларантом зазначено метод визначення митної вартості « 1 - основний» – за ціною договору. Умови поставки (графа 20 митної декларації ІМ 40 АА № 24UA500080009254U1) – DPU Kyiv. 
При поданні митної декларації ІМ 40 АА № 24UA500080009254U1 декларантом надано Одеській митниці наступні документи: 
- Пакувальний лист (Packing List) № 208/07/2024 від 26.07.2024 року;
- Рахунок-Фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 208/07/2024 від 26.07.2024 року;
- Коносамент (Bill of Lading) № APUO35990 від 08.06.2024 року;
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 39309 від 31.07.2024 року;
- Декларація про походження товару (Declaration of origin) №208/07/2024 від 26.07.2024 року;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) № AUG – 00D/5 від 01.04.2024 року;
- Специфікація № 39309 від 26.07.2024 до договору поставки № AUG – 00D/5 від 01.04.2024 року.
За наслідками дослідження документів, які подані декларантом для здійснення митного оформлення товару, Одеською митницею повідомлено декларанта про те, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. У зв`язку із зазначеним, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, Товариство зобов`язано надати (за наявності) додаткові документи.
На повідомлення митного органу про необхідність надати додаткові документи декларантом надіслано до митного органу додаткові документи, а саме:
– прайс продавця від 25.07.2024 року б/н, комерційні пропозиції б/н; експертне дослідження від 02.08.2024 року №533/24.
05.08.2024 року Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500080/2024/000098/2. (а.с.37)
Так, у вказаному рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:
1) Згідно до п. 1.4, 3.1 та 3.2 зовнішньоекономічного контракту детальний опис, асортимент та якість товарів визначаються сторонами у відповідних специфікаціях. Водночас, в комерційному інвойсі і специфікації до контракту відсутня інформація щодо торгівельної марки, виробника, якісних характеристик (матеріалу виготовлення) та артикулів, що може вплинути на вартість товару та не дає можливості ідентифікувати товар з заявленою поставкою. 
2) У пакувальному листі відсутнє посилання на товаротранспортні документи, інвойс чи специфікацію, що викликає сумніви щодо його відповідності поданим комерційним документам. 
3) 05.08.2024 року декларант додатково надіслав прайс-лист продавця від 25.07.2024 року б/н, в якому відсутня інформація щодо торговельної марки та виробника товару, і умови поставки EXW в якому - не відповідають умовам поставки CPT Constanta Румунія в наданій копії митної декларації країни відправлення від 07.06.2024 року №336420240607223627; 
5) Комерційні пропозиції продавця б/н без дати і на умовах поставки EXW Китай; експертне дослідження від 02.08.2024 року №533/24, у висновку якого зазначені посилання на скріншоти з інтернет сайтів з ринковими цінами на товар без зазначення торговельної марки і у декількох випадках – без зазначення виробника.
У відповідності із вказаним рішенням, митну вартість товару, що імпортується, скориговано та визначено відповідачем із застосуванням резервного методу згідно до наявної у митному органі інформації. 
Як слідує зі змісту рішення про коригування митної вартості товару, враховуючи вимоги статті 64 Митного кодексу України, відповідачем використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей товарів.
Згідно із пунктами 23 та 24 частини першої статті 4 МК України:
митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; 
митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що митну вартість імпортованого товару, яка вказана у митній декларації, декларантом визначено за основним методом за ціною договору у розмірі 29166,15 доларів США.
Апеляційним судом установлено, що відповідачем під час здійснення контролю правильності визначення декларантом позивачкою митної вартості імпортованого в Україну товару поставлено під сумнів правильність визначення його митної вартості.
Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) Митного кодексу України слідує, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.
Так, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при установлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів, а також установлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Так, однією з підстав для коригування митної вартості, відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено про те, що згідно до приписів п. 1.4, 3.1, 3.2 зовнішньоекономічного контракту детальний опис, асортимент та якість товарів визначаються сторонами у відповідних специфікаціях. Водночас, в комерційному інвойсі і специфікації до контракту відсутня інформація щодо торгівельної марки, виробника, моделей та артикулів, що може вплинути на вартість товару та не дає можливості ідентифікувати товар з заявленою поставкою. 
Разом з цим, судова колегія зауважує, що відповідно п.1.4 Договору поставки №AUG-00D/5 від 01.04.2024 року, детальний опис товару, що поставляється, його кількість, строки, ціна та умови поставки визначаються сторонами у відповідних Специфікаціях. (а.с.33)
Відповідно до підпунктів 3.1 - 3.2 вказаного Договору сторони погоджують та визначають обсяги та acoртимент товару у Специфікаціях, які з моменту підписання сторонами є невід`ємною частиною цього Договору. Продавець зобов`язаний поставити покупцю товар належної якості в обумовленій Специфікацією кількості.
Як слідує з матеріалів справи, Товариством надано до митного органу відомості про товар, які зазначені у митній декларації ІМ 40 АА № 24UA500080009254U1, зокрема:
товар №1: Насоси відцентрові, занурені, одноступінчасті. Насос вібраційний, одноступінчастий – 600 шт. Насос дренажний, одноступінчастий - 545шт. Торговельна марка: VOEVODA. Країна виробництва: CN. Виробник: SHIMGE PUMP INDUSTRY (ZHEJIANG) CO., LTD. Насос дренажний, одноступінчастий -500 шт. Торговельна марка: VODOMET Країна виробництва: CN;
товар №2: Насоси відцентрові, одноступінчасті, з діаметром випускного патрубка понад 15 мм. Насос відцентровий, одноступінчастий – 200 шт. Торговельна марка: VOEVODA. Країна виробництва: CN. Виробник : SHIMGE PUMP INDUSTRY (ZHEJIANG) CO., LTD;
товар №3: Крани з кольорових металів. Змішувач для умивальника – 2000 шт. Змішувач для кухні – 900 шт. Змішувач для ванни – 3000 шт. Змішувач для душової кабіни – 200 шт. Торговельна марка: PLAMIX. Країна виробництва: CN. Виробник: ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO., LTD;
товар №4: Крани. Кран для холодної води – 1600 шт. Торговельна марка: PLAMIX. Країна виробництва: CN. Виробник: ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO., LTD. 
Опис товару (в тому числі зазначення торговельної марки, відомості виробника) задекларованого товару №1-4 митної декларації зазначено продавцем у пакувальному листі № 208/07/2024 від 26.07.2024 року, який наданий декларантом до МД (графа 44 митної декларації ІМ 40 АА № 24UA500080009254U1). (а.с.41)
Крім того, опис товару зазначено в пункті 7 Специфікації №39309 від 26.07.2024 року до Договору №AUG 00D/5 від 01.04.2024 року та переданих продавцем до покупця документів відповідно до графи 44 митної декларації ІМ 40 АА № 24UA500080009254U1, а саме: 
- Пакувальний лист (Packing List) № 208/07/2024 від 26.07.2024 року;
- Рахунок-Фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 208/07/2024 від 26.07.2024 року;
- Коносамент (Bill of Lading) № APUO35990 від 08.06.2024 року;
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 39309 від 31.07.2024 року.
Отже, специфікація №39309 від 26.07.2024 року складена у відповідності до умов договору та містить ту інформацію, яка передбачена умовами договору, а саме: обсяг та асортимент товару.
Відтак, твердження відповідача про те, що відсутність в інвойсах та специфікаціях інформації щодо торгівельних марок, виробників, якісних характеристик та артикулів не дозволяє ідентифікувати ці документи із заявленою поставкою, є безпідставними.
З цього ж приводу колегія суддів вказує про необґрунтованість доводів відповідача щодо розбіжностей в прайс-листі, комерційній пропозиції та висновку експерта, оскільки такі документи згідно із частини 2 статті 53 Митного кодексу України не є обов`язковими для підтвердження митної вартості товару.
З матеріалів справи слідує, що подані разом із митною декларацією документи були достатніми для ідентифікації товару та давали можливість митному органу визначити митну вартість за основним методом (ціною договору) з метою сплати митних платежів.
Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що документи, які надані декларантом (договір поставки, специфікація, інвойс) містили чіткі, узгоджені між собою відомості про кількість, вид та вартість товару, не містили розбіжностей та не суперечили один одному. Додані документи містили відомості про постачальника та отримувача товару, реквізити договору на підставі якого здійснюється поставка, що в сукупності давало можливість митному органу встановити відповідність між товаром, про поставку якого домовилися сторони, та товаром, який наданий позивачем для митного оформлення.
При цьому, апеляційний суд наголошує, що відомості про виробників, торговельні марки, артикули тощо не є відомостями про числові значення складових митної вартості товарів. Відтак, навіть їх відсутність сама по собі (за відсутності розбіжностей у документах та підтвердження ними числових значень усіх складових митної вартості товарів) не може бути достатньою підставою для зобов`язання декларанта надати додаткові документи, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України.
Крім цього, в оскаржуваному рішенні митний орган посилається на те, що у пакувальному листі відсутнє посилання на інвойс чи специфікацію, яке у свою чергу викликає сумніви щодо його відповідності поданим комерційним документам.
Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що діючим законодавством не встановлено вимог до оформлення пакувального листа, а пакувальний лист, у свою чергу, є документом довільної форми. 
Так, пакувальний лист - це документ, у якому відображаються всі види й асортимент товару, наявного в кожному товарному місці (наприклад, у контейнері, ящику, коробці), а також інформацію про кількість товару (число одиниць в упаковці) і номер упаковки (місця). Більше того, як убачається з наявної в справі копії пакувального листа № 208/07/2024 від 26.07.2024 року, такий містить номер контракту - №AUG 00D/5 від 01.04.2024 року, на підставі якого здійснюється поставка товару. (а.с.41)
За таких обставин, на переконання колегії суддів, досліджуючи наведені документи в сукупності можливо встановити відповідність та відношення пакувального листа до поданих декларантом комерційних документів.
Крім того, є безпідставними посилання як на складову та підставу визначення митної вартості товару на підставі прайс-листа виробника товару, оскільки обов`язкове подання такого документу частиною 2 статті 53 Митного кодексу України не передбачено.
Що ж стосується посилань на факт спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками із формою контролю стосовно перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів, то з цього приводу необхідно зазначити таке.
Так, використання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками з метою виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи безпосередньо передбачено, зокрема, Главою 52 Митного кодексу України та «Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю» (затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 року №684, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 року за №1021/27466).
Дійсно, наявність у такій автоматизованій системі інформації про іншу, ніж визначена декларантом, митну вартість товару, є підставою для сумніву у правильності заявленої митної вартості.
Разом з цим, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару порівняно з митною вартістю іншого аналогічного або ідентичного товару, не може розцінюватись як заниження Підприємством митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Згідно до вимог п.2.1 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів» (затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року), посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. 59, 60, 64 Митного кодексу України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Так, судовою колегією за результатами дослідження спірного рішення митного органу з`ясовано, що митну вартість товарів визначено за другорядним методом – резервним. Рівень митної вартості визначено згідно до рівня митної вартості у максимально наближений час до митного оформлення товарів на підставі інформації, наявної у митному органі, а саме:
Товар №1 – з 10.35 дол. США/шт. до 22.1610 дол. США/шт. та з 1.14 дол. США/шт. до 2.44 дол. США/шт. (МД 24UA408020025215U6 від 13.05.2024 року партія товару 16334 кг. – 2.44 дол. США/кг);
Товар №2 – з 9.98 дол. США/шт. до 21.3607 дол. США/шт. та з 1.14 дол. США/шт. до 2.44 дол. США/шт. (МД 24UA500080008041U1 від 06.07.2024 року партія товару 10404 кг. – 2.44 дол. США/кг);
Товар №3 – з 1.81 дол. США/кг до 4.02 дол. США/кг (МД 24UA408020025202U4 від 13.05.2024 року партія товару 9752 кг. – 4.02 дол. США/кг);
Товар №4 – з 1.81 дол. США/кг до 4.02 дол. США/кг (МД 24UA500080007163U2 від 14.06.2024 року партія товару 430 кг. – 4.02 дол. США/кг).
Слід зазначити, що при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому, під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.
Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
Водночас, як слідує з наявних в матеріалах справи доказів, відповідачем до суду першої та апеляційної інстанцій не надано митні декларації в підтвердження правомірності зроблених коригувань на обсяг партії товару, задекларованого позивачем.
При цьому, за сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі № 815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. 
Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, які обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). 
У свою чергу, автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
За таких обставин, оскаржувані рішення митного органу є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу. 
Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Натомість, митним органом не доведено правомірність оскаржуваних рішень, не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об`єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а також застосування резервного методу визначення митної вартості товарів. 
Доводи ж апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом попередньої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі митним органом не доведена, що, в свою чергу, також унеможливлює задоволення апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 року у справі №420/25074/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНН.» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Ю.В. Осіпов    О.І. Шляхтицький