ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5845/25 Справа № 202/12363/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
       за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новогродівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новогродівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. 
       В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 з 17.12.1966 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач як дружина померлого, є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає. На час смерті ОСОБА_2 позивачка мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №134 від 31.05.2024, виданою старостою Михайлівського старостинського округу Новогродівської міської ради Донецької області.
       Постановою приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 10.08.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, оскільки остання не надала нотаріусу документів, підтверджуючих право власності на вказаний будинок.
       Відповідно до довідки №1326/01-02 від 10.06.2024, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації», будинок АДРЕСА_1 не зареєстрований.
       Враховуючи зазначене, просила суд визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у позові до Новогродівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
       Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 24 квітня 1969 року, ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Михайлівської сільської ради депутатів трудящих видано присадибну земельну ділянку розміром 1000 кв.м для будівництва індивідуального жилого будинку за адресою: с.Котляревка, Михайловської сільради, Красноармійського району.
        ОСОБА_3 отримано дозвіл на вищевказаній земельній ділянці побудувати жилий будинок на три кімнати, з надвірними будівлями, що підтверджується свідоцтвом на забудову садиби сільських населених пунктах, видним виконавчим комітетом районної ради депутатів трудящих Донецької області на підставі рішення.
        ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що Красноармійський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області 23 червня 2016 року складено відповідний актовий запис № 140 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . 
       10.08.2024 року за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою:   АДРЕСА_1 звернулася ОСОБА_1 .
       Постановою нотаріуса від 10.08.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 не може надати документи, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок, у зв`язку з їх втратою.
       В матеріалах копії спадкової справи після смерті ОСОБА_2 міститься лист КП «Бюро технічної інвентаризації» від 10.06.2024 №1326/01-02 про те, що до 01.01.2013 року будинок АДРЕСА_1 не зареєстрований.
       В матеріалах копії спадкової справи міститься довідка №133 від 31.05.2024, видана старостою Михайлівського старостинського округу Новогродівської міської ради Донецької області, про найменування вулиць на території Михайлівської сільської ради в с. Михайлівка і упорядкування нумерації житлових будинків, де зазначено, що власником будинку за адресою:   АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       З довідки №134 від 31.05.2024, виданої старостою Михайлівського старостинського округу Новогродівської міської ради Донецької області вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований і постійно проживав з 1970 року до смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою:   АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_2 за вказаною адресою була зареєстрована і постійно проживала його дружина ОСОБА_1 .
       До матеріалів справи долучено копію технічного паспорту на житловий будинок за адресою:   АДРЕСА_1 , виготовлений ФОП ОСОБА_5 30.06.2024 р. на замовлення позивача.
       Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що спадкодавець за час життя набув право власності за адресою: АДРЕСА_1 , тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову. 
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
       Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
       Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
       Згідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
       Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).
       До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).
       Відповідно до частини 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
       Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України позивач ОСОБА_1 як дружина померлого ОСОБА_2 , є спадкоємцем за законом першої черги.
       У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-123 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.
       Відповідно до частини 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позивачем не доведено, не надано належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_2 за час свого життя набув право власності на вказаний житловий будинок.
       Доказами на підтвердження права власності на вказане нерухоме майно могли бути: виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку; документи щодо права користування або право власності на земельну ділянку, на якій розташований цей будинок, або щодо виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку.
       Проте жодного документу на підтвердження того, що ОСОБА_2 за час життя набув право власності на вказаний будинок, позивачем не надано.
       Оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), а позивачем не доведено, що спадкодавець за час життя набув право власності за адресою:   АДРЕСА_1 , колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . 
       Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
       Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, то згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “18” червня 2025 року.
       Повний текст постанови складено “19” червня 2025 року.
       Головуючий: 
       Судді: