ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

17 липня 2025 року                                                        
м.Суми
Справа №587/1166/24 
Провадження № 22-ц/816/956/25
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого – Криворотенка В.І. (суддя-доповідач),  
суддів – Філонової Ю.О., Рунова В.Ю.,                                 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ»,
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» 
на рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 листопада 2024 року в складі судді Степаненка О.А., ухвалене у м. Суми, 

                                                    В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» про стягнення орендної плати, пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5 га, кадастровий номер 5924786300:07:009:0490, що розташована на території Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області. 15.09.2012 року між нею та ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого у строкове платне користування ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» була передана вказана земельна ділянка. 27.04.2018 року між ОСОБА_1 , ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої новим орендарем стало ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ». Строк дії договору узгоджено до 31.12.2022 року, погоджено нові розміри орендної плати, а саме 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
У зв`язку з несплатою орендної плати у строк, встановлений договором, з відповідача підлягає стягненню пеня відповідно до п. 14 договору та штраф відповідно до п. 41 договору. Крім того, у зв`язку з порушенням зобов`язання з виплати орендної плати відповідно до ст. 625 ЦК України підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати.
Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на її користь заборгованість по орендній платі на загальну суму 12956,70 грн, яка складається з заборгованості по орендній платі за 2022 рік в розмірі 5445,11 грн, 1504,24 грн пені, штраф у розмірі 5445,11 грн, інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 345,75 грн, 3% річних в розмірі 216,49 грн за період з 16.12.2022 року по 12.04.2024 року, а також стягнути судові витрати. Представник позивача при прийнятті рішення просив застосувати положення ч.10 ст. 265 ЦПК України та зазначити в рішенні про нарахування 3% річних, інфляційне збільшення заборгованості та пені до моменту виконання рішення.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 05 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі в загальній сумі 12956,70 грн, яка складається з: 5445,11 грн заборгованості по орендній платі за 2022 рік; 1504,24 грн пені за період з 16.12.2022 року по 12.04.2024 року; 5445,11 грн штрафу за невиконання зобов`язання; 345,75 грн інфляційного збільшення заборгованості; 216,49 грн 3% річних.
Стягнуто з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в загальному розмірі 1211,20 грн.
В частині вимог про нарахування 3% річних на суму заборгованості на підставі ч.10 ст.265 ЦПК України, стягнення судового збору за подання заяви про видачу судового наказу та витрат на правову допомогу - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом не було враховано, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України та Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 по всій території України введено воєнний стан. Враховуючи сучасні реалії, які мають безпосередній вплив на життя та умови ведення бізнесу в Україні, наявні проблеми з реалізацією вирощеної с/г продукції, що мало наслідком недоотримання коштів товариством задля виконання своїх зобов`язань із виплати орендної плати, вказує на те, що відповідач просив суд не стягувати з нього пеню та інфляційні втрати, або зменшити їх розмір на 99%.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до апеляційного суду не подано.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, а тому, відповідно до положень  ч.1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.  
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,5 га, кадастровий номер 5924786300:07:009:0490, що розташована на території Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області.
Як свідчить копія договору оренди землі від 15.09.2012 року, укладеного між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» (орендар), ОСОБА_1 передала в оренду земельну ділянку площею 1,5 га. Строк дії договору - 10 років. Розмір орендної плати становить 3,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 724,10 грн.
13.07.2017 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» укладено додатковий договір до договору оренди землі від 15.09.2012 року, відповідно до якого змінено умови щодо кадастрового номера земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки та розміру орендної плати.
27.04.2018 року між ОСОБА_1 , ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО»  та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» як новим орендарем укладено додаткову угоду до договору оренди землі, відповідно до якої новий орендар прийняв на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені договором оренди. Згідно з умовами додаткової угоди, орендна плата встановлена у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5445,11 грн за рік оренди. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 54451,12 грн. Строк дії договору погоджено до 31.12.2022 року.
Згідно судового наказу Сумського районного суду Сумської області від 20.07.2023 року з відповідача було стягнуто заборгованість за договором оренди землі. Але в подальшому, ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15.08.2023 року вказаний судовий наказ було скасовано.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав свій обов`язок по сплаті орендної плати за 2022 рік, що ним не заперечується, тому з нього підлягає стягненню на користь позивача орендна плата в розмірі 5445,11 грн після утримання з неї податків та зборів. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за період з 16.12.2022 року по 12.04.2024 року в розмірі облікової ставки НБУ - 1504,24 гривень, штраф за невиконання зобов`язання зі сплати орендної плати за 2022 рік у розмірі річної суми орендної плати - 5445,11 гривень, інфляційне збільшення заборгованості по орендній платі за 2022 рік за період з 16.12.2022 року по 12.04.2024 року в розмірі 345,75 гривень, 3% річних за період з 16.12.2022 року по 12.04.2024 року в розмірі 216,49 гривень, оскільки вказане передбачено договором або законом.
Враховуючи, що розмір пені, яка підлягає стягненню у даній справі, є незначним, а відповідачем не надано жодних доказів існування виключних обставин, передбачених ст.551 ЦК України, суд не вбачав підстав для звільнення відповідача від сплати пені або зменшення її розміру. Що стосується інфляційних втрат то вони не є неустойкою та зменшення їх розміру законом взагалі не передбачено.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.
За змістом частин 1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» , орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. 
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. 
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).  
Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В даній справі встановлено невиконання відповідачем свого обов`язку з виплати позивачу орендної плати за користування земельною ділянкою за 2022 рік у розмірі 5445,11 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Встановивши, що відповідачем порушено строки виплати орендної плати за 2022 рік, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 пені на підставі п. 14 договору оренди в розмірі 1504,24 грн, штрафу на підставі п. 41 договору у розмірі річної суми орендної плати за цим договором 5445,11 грн.
Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2022 рік підлягають стягненню 3% річних в сумі 216,49 грн та інфляційні втрати в розмірі 345,75 грн.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано наявність обставин для зменшення пені, інфляційних втрат або звільнення відповідача від їх сплати.
Згідно з ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Крім того, колегія суддів зауважує, що суду надано право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. 
З огляду на те, що розмір пені за несвоєчасну сплату орендної плати становить 1504,24 грн, тобто є незначним, а відповідачем не надано жодних доказів існування обставин, які мають істотне значення, передбачених ст. 551 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені.
Нарахування інфляційних втрат та 3 % річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника. Отже, оскільки 3% річних та інфляційні втрати, передбачені ст. 625 ЦК України, не є неустойкою, суд не має правових підстав для їх зменшення.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.
Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Враховуючи те, що справа є малозначною, відповідно до приписів п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

                                                      У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» залишити без задоволення.
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 листопада 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                                   В.І. Криворотенко

Судді:                                                                                                  Ю.О. Філонова

                                                                                                             В.Ю. Рунов