ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1964/25 Справа № 185/5500/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кононенко Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Домітращук І.М. (в режимі відеоконференції),

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Домітращук Ірини Михайлівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
       на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

       У постанові суду зазначено, що 17.05.2025 о 07 годині 00 хвилин в м. Павлограді по вул. Незалежності, 166/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді, як такої, що ухвалена з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 , відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2025, є солдатом та перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 з 28.03.2025.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних сил України, то за приписами ч. 3 ст.266-1 КУпАП працівники Національної поліції зобов`язані були повідомити ВСП у ЗСУ про те, що ними було зупинено автомобіль, водієм якого виявися військовослужбовець ЗСУ, у якого нібито було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, після чого він міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч.ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП.
Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 працівниками поліції було виявлено поза межами розташування військової частини, в якій від проходить військову службу, суперечить положенням статті 266-1 КУпАП, оскільки не передбачає умову проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів саме у випадку перебування в межах будь-якої військової частини та/або в межах військової частини в якій він проходить службу. Таким чином судом першої інстанції невірно застосовано положення статті 266-1 КУпАП до даних обставин справи, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права.
Відеозапис, наявний в матеріалах справи не містить доказів на підтвердження керування транспортним засобом ОСОБА_1 . 
Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги зауваження сторони захисту про те, що відеофіксація розпочалася о 07:35 годині 17.05.2025, тоді як відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, події, що інкриміновані ОСОБА_1 , сталися о 07:00 год 17.05.2025, тобто відеозапис є неповним та таким, що не є належним доказом.
Також суд не взяв до уваги, що відеозапис не містить будь-яких підтверджень наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про які вказано у протоколі, при цьому лише формально зазначив, що поведінка ОСОБА_1 зафіксована на відеозаписі свідчить про обставини викладені в протоколі.
Враховуючи викладене, захисник просить постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.06.2025 про притягання ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КуПАП — скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.        

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Домітращук І.М. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Захисник звертала увагу на відсутність належних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки працівниками патрульної поліції, а також на порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння неуповноваженими особами, оскільки ОСОБА_1 , як військовослужбовець ЗСУ повинен був бути переданий співробітникам ВСП для проведення огляду на стан сп`яніння і складання відповідних документів. 

Під час судового розгляду  ОСОБА_1 висунув нову версію подій та зазначив, що у той день він знаходився зі своїм побратимом на парковці і палили цигарки у якості пішоходів. Ніяким транспортним засобом він не керував та за кермом не перебував. Чому саме до нього підійшли патрульні поліцейські та висунули вимогу проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння сказати не може, хоча його товаришу таких вимог не висували. Зазначив, що він раніше вже притягався до адмінвідповідальності за ст.130 КУпАП, але відбув встановлений строк покарання. У той день він був у відрядженні, хоча і у цивільному одязі, та знаходився при виконанні службових обов`язків, бо проходить службу у секретці і йому треба було забрати флешку. Між тим зазначив, що у суді першої інстанції присутнім він не був і доказів свого перебування у службовому відрядженні не надавав. Чому в його письмових поясненнях до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с.26-29) та на відеозапису з бодікамер патрульних поліцейських ця версія подій не зазначена, пояснити не зміг. 

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
       Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
       Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

       Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 333010 від 17.05.2025, направлення на огляд водія з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, фактичні дані, що містяться на диску з відеоматеріалом, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, рапорт. 

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №333010 від 17.05.2025, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), 17.05.2025 о 07:00:00 годині в м. Павлоград, вулиця Незалежності, 166/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Свідки не залучалися. 
Подію за фіксовано на технічний відеозапис відеозапису: 795603, 795606.
Вказано, що тимчасово посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керувати транспортним — не видавався. 
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та повідомлено місце та час розгляду справи, однак водій ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі та від дачі пояснень.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 17.05.2025 о 07.10 годині водія ОСОБА_1 направлено до закладу охорони здоров`я - КНП ПЛІЛ ПМР в м.Павлограді Дніпропетровської області для проходження медичного огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, однак водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (а.с.2).

Згідно Акту огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, водій ОСОБА_1 від проведення огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер 6810 відмовився під запис на службову відеокамеру № 795603 (а.с.3).

Відповідно до рапорту інспектора ВРПП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, 17.05.2025 о 07.00 годин в м. Павлоград, вул. Незалежності, 166/1, водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобі та у медичному закладі. Щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 333010 за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

       Працівниками поліції долучено до матеріалів справи один CD-R диск, на якому наявний відеозапис на відеофайлі під назвою « ОСОБА_1 , ч.1 ст. 130 КУпАП №333010» (а.с.6).
Video ID: 8ced5b080eebf2d66836326be7279799
Video ID: НОМЕР_3 
Початок запису: 17.05.2025, 07:35:43
Кінець: 17.05.2025, 07:51:33
Записано: НОМЕР_4 ( ОСОБА_2 )
ID реєстратора: 795603
На відеозапису зафіксовано, що водій ОСОБА_1 перебуває за кермом автомобіля, який припаркований на стоянці, поряд - два службових автомобіля працівників поліції.
Працівник поліції: “Денис Ігорович, у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову від проходження запропонованого медичного огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, будете ставити підпис?”
ОСОБА_1 :”Ні”
Працівник поліції:”Відмовляєтесь?”
ОСОБА_1 мовою оригіналу:”Конечно відмовляюсь”.
Працівник поліції повідомив водію ОСОБА_1 , який вже перебуває поряд зі своїм автомобілем, дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції та запитав, чи буде він надавати пояснення.
ОСОБА_1 :”Ні”.
Далі на відеозапису видно, як працівник поліції роздрукували протокол про адміністративне правопорушення та перейшли до оформлення інших процесуальних документів.
ОСОБА_1 мовою оригіналу:”Я военный, я к вам никакого отношения не имею. Вызывайте ВСП. Я к гражданскому никакого отношения не имею”.
На відео видно, що до працівника поліції підійшов інший чоловік і попрохав пояснити, що відбувається. 
Працівник поліції:” По відношенню до цього громадянина складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження медичного огляду на перебування у стан алкогольного сп`яніння, тобто за порушення п.2.5. ПДР. Також, під час перевірки його документів, а саме водійського посвідчення, було встановлено, що воно має ознаки підроблення. Тобто за базами національної поліції системи МВС, серія і номер водійського посвідчення значиться на іншу особу. Слідчий вилучить посвідчення, направить на експертизу, якщо підроблення підтвердиться, то буде суд з цього приводу”.
Далі на відеозапису зафіксовано, що слідча телефонує і повідомляє ВСП про подію, а саме наявність ознак підроблення на водійському посвідченні. Потім повідомляє ОСОБА_1 про те, що скоро прибудуть співробітники ВСП. Також на відеозапису зафіксовано, що слідчий оформляє процесуальні документи.
Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження від запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
Зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, рапорт працівника поліції та відеозапис з нагрудних бодікамер патрульних поліцейських спростовують твердження сторони захисту про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також висунуту ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції нову версію подій.
Відповідно до долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних бодікамер поліцейських, під час спілкування з інспектором поліції водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та зупинки його працівниками поліції, а зазначав лише, що він військовий, не має ніякого відношення до поліції та запитував, чому вони не викликали представників військової служби правопорядку. Про те, що він перебуває у службовому відрядженні та має про те відповідні документи, а також взагалі є пішоходом і ніякого відношення до керування транспортними засобами не має, ОСОБА_1 патрульним поліцейським не зазначав.
Хоча вказаний відеозапис і не містить факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та зупинки його працівниками поліції, на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного і об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить повного запису з нагрудних камер працівників поліції щодо події, на переконання апеляційного суду, хоча і є слушними, проте такий недолік не можна вважати істотним, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються всією сукупністю доказів, досліджених судом під час розгляду даної справи.
Відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому є належним та допустимим доказом у справі. Доказів монтажу, редагування наданого запису з метою фальсифікації даних, зафіксованих на ньому, стороною захисту надано не було та судом на встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зупинки його працівниками поліції, відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а вказує лише на те, що у справі відсутні докази керування останнім транспортним засобом, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду водія, який є військовослужбовцем, та вказує на відсутність на відеозапису підтвердження наявності у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознак алкогольного сп`яніння.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу захисником в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.
Доводи захисника, викладених в апеляційній скарзі про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння мав бути проведений за участі працівників військової служби правопорядку, суд відхиляє їх як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Тобто порядок проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Відповідно до статті 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Оскільки протокол серії ЕПР1 № 333010 від 17.05.2025 складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 , який на момент зупинки транспортного засобу керував не військовим автомобілем та не виконував службове завдання, його огляд на стан сп`яніння правомірно проведений працівниками патрульної поліції за правилами ст. 266 КУпАП.
Оспорювання в апеляційній скарзі наявності встановлених поліцейськими у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, як на підставу для закриття провадження у справі, є безпідставним, оскільки його було притягнуто за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає можливості оспорювання водієм встановлених уповноваженою особою ознак алкогольного сп`яніння, внаслідок чого заперечення апелянтом таких ознак у ОСОБА_1 , як на окрему підставу для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, є неспроможними. 
Обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та стороною захисту не доведено. 
Також не було надано апелянтом і доказів порушення судом першої інстанції вимог ст. 279 КУпАП.
В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду за всіма ключовими доводам сторони захисту, на які апелянт акцентував увагу в апеляційній скарзі, викладені вище.
Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Домітращук І.М є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Домітращук Ірини Михайлівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                                  В.В. РУДЕНКО