ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року	Львів	Справа № 380/12310/24 пров. № А/857/23615/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                    Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року, головуючий суддя – Качур Р.П., ухвалене у м. Львів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним рішення,-

                                              В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1  звернувся в суд з позовом до ГУ ДПС у Львівській області, в якому просив визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо несписання безнадійного податкового боргу; зобов`язати відповідача прийняти рішення про визнання безнадійним податкового боргу в сумі 60965,28 грн, визнати такою, що підлягає анулюванню нарахована пеня у розмірі 821,01 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що зареєстрований як фізична особа-підприємець з 2006 року. Вказав, що протягом 2015-2016 років перебував на спрощеній системі оподаткування, зокрема на третій групі платника єдиного податку за ставкою оподаткування п`ять відсотків. Повідомив, що протягом 2014-2017 років позивач подавав податкові декларації платника єдиного податку, відповідно до яких за 2014 рік нараховані податкові зобов`язання відповідно до декларацій за 2014 рік в сумі 11752,71 грн (подано 29.01.2015 року), за 2015 рік нараховані податкові зобов`язання згідно з декларацією в сумі 17144,46 грн (поквартально 5407,92 грн, 5621 грн, 6115,54 грн). Вказав, що за 2016 рік, задекларовано суму податкового зобов`язання 49092 грн. Відповідно до даних отриманих ФОП ОСОБА_1 з електронного кабінету платника за на 2015 рік сума заборгованості становить за 2015 рік становить 12013,24 грн. Стверджує, що сума податкової заборгованості 12013,24 включає суму податкових зобов`язань 9492,85 грн та пені 2520,39 грн). Повідомив, що відповідно до даних облікової картки платника станом на 31.12.2014 переплата становить 1214,32 грн, нараховано зобов`язань відповідно до декларацій на суму 28897,17 грн, сплачено на суму 18190 грн, нараховано пені в сумі 2520,39 грн (28897,17 грн. нараховано -18190 грн сплачено - 1214,32 грн = 9492,85 грн зобов`язання + 2520,39 грн = 12013,24 грн). Вказав, що станом на 2016 рік податковий борг сума заборгованості становить 50906 грн з яких згідно з деклараціями нараховано 49092,2 грн (нараховано відповідно до декларацій за 1 квартал 2016 року в сумі 14867,45 грн, декларації за 2 квартал 2016 року в сумі 15667,95 грн, за 3 квартал 2016 року в сумі 11270,05 грн, за 4 квартал 2016 року 7286,75 грн). Стверджує, що інших податкових декларацій не подавалось. Вважає, що загальна сума по поданих деклараціях за 2015-2016 роки становить 58585,05 грн, сплата проведена за 2015-2016 роки в сумі 41004,32 грн (за 2015 рік в сумі 19404,32 грн з якої 18190 грн сплачено 1214,32 грн, оплата в 2016 році в сумі 21600 грн). Повідомив, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо визнання заборгованості в сумі 60965,28 грн безнадійною та просив списати вказану заборгованість, а також всі штрафи та пені, що можуть виникнути на основі даної заборгованості, однак листом від 16.04.2024 року № 11693/6/13-01-13-3 відповідач повідомив позивача про те, що відсутні підстави для списання такого боргу. Позивач стверджує, що вищевказаний борг підлягаю списанню як безнадійний з урахуванням положень ст. 101 Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2022 року № 2207 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2022 № 908/38244376, тому звернувся до суду із цим позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області щодо неприйняття рішення про списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 60965,28 грн і суми пені в розмірі 821,01 грн; зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 60965 (шістдесят тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн 28 коп і суми пені в розмірі 821 (вісімсот двадцять одна) грн 01 коп.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно з карткою особового рахунку та довідки про заборгованість ОСОБА_1 станом на 19.07.2024  року складає 60965,28 грн, а саме по єдиному податку з фізичних осіб – 60965,28 грн, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № 0005521301 від 12.04.2016 року на суму 8280,52 грн та на підставі податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця № 1600016611 від 26.04.2016 року на суму 14867,45 (термін сплати 20.05.2016 року). Крім того, нараховано пені по податковій декларацій № 1600011565 від 04.02.2016 року на суму 230,24 грн; нараховано пені по податковому повідомленню-рішенню № 0005531301 від 12.04.2016 року на суму 32,96 грн, нараховано пені по податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 04.11.2015 року № 1500033249 на суму 557,81 грн, по податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № 1600035172 від 05.08.2016 року на суму 15667,95 грн, по податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № 1600040485 від 04.11.2016 року на суму 11270,05 грн, по податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № 1700013469 від 27.01.2017 року на суму 7286,75 грн, по податковому повідомленню-рішенню № 0032461310 від 12.07.2017 року на суму 2771,55 грн. Вказав, що списання безнадійного податкового боргу регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року року № 2755-VI та Порядком списання безнадійного податкового боргу платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року за № 1844/24376 (далі – Порядок 577). Відповідно до п. п. 14.1.11 п. 14.1 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість – це заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності. Відповідно до п.п. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, оподаткований борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу. Згідно з п. 102.4. ст. 102 Податкового кодексу України разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. 
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, перебуває на обліку у ГУ ДПС у Львівській області з 01.02.2006 року.
Згідно облікових карток єдиного податку з фізичних осіб за 2015-2023 роки у ОСОБА_1 обліковується податковий борг у розмірі 60965,28 грн та пеня 821 грн.
Позивач звернувся до Головного управління ДПС у Львівській області із заявою про списання податкового боргу.
Відповідач листом № 11693/6/13-01-13-03 від 16.04.2024 року відмовив позивачу у списанні податкового боргу. У своїй відмові вказав, що згідно даних інформаційної системи податкового органу станом на 10.04.2024 року у ОСОБА_1 обліковується податковий борг на суму 60    965,28 грн, а саме: по єдиному податку з фізичних осіб (код бюджетної класифікації платіж 18050400) – 60965,28 грн, який виник згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця.
Зазначив, що відповідно до вимог п. 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом державної влади, що забезпечує формування та реалізовує державну фінансову політику. Згідно з розділом ІІ Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2022 року № 220, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2022 року за № 908/38244 безнадійним податковим боргом є:
1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута,- станом на дату набрання законної сили ухвалою суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу (у разі банкрутства боржника - юридичної особи) або ухвалою суду про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність (у разі банкрутства боржника - фізичної особи);
2) податковий борг фізичної особи, яка визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом,- станом на дату набрання законної сили відповідним рішенням суду;
3) податковий борг померлої фізичної особи у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом,- станом на дату підписання акта опису спадкового майна за умови отримання інформації про підписання такого акта відповідно до чинного законодавства;
4) податковий борг фізичної особи, яка понад 720 днів перебуває у розшуку,- станом на дату отримання інформації на запит органу ДПС за даними відповідних органів;
5) податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу,- станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС;
6) податковий борг платника податків, що виник внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили),- станом на дату, що настає за граничним строком сплати грошових зобов`язань за період, на який припадає дата, зазначена в документі, що засвідчує факт форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Такий факт форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) підтверджується сертифікатом про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат), виданим Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами;
7) податковий борг платника податків, щодо якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про його припинення на підставі рішення суду,- станом на дату припинення державної реєстрації платника податків, зазначену у відповідному повідомленні державного реєстратора.
Вказав що враховуючи вищенаведене у ГУ ДПС у Львівській області відсутні підстави для списання податкового боргу ОСОБА_1 .
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо несписання безнадійного податкового боргу протиправною тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що грошове зобов`язання позивача в сумі самостійно задекларованого єдиного податку  фізичної особи-підприємця в сумі 60965,28 грн і пені в сумі 821,01 грн є податковим боргом стосовно якого минув строк давності, встановлений п. 102.4 ст. 102 ПК України. Тобто, наведений податковий борг є безнадійним податковим боргом, який підлягав списанню контролюючим органом у спосіб та у порядку, встановленому підпунктом 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України, Порядку № 220.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються    Податковим кодексом України    (далі -    ПК України).
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
В свою чергу, пунктом 101.1 статті 101 ПК України визначає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в п. 101.2 цієї статті, під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу.
Пунктом 102.4 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті (1095 днів), податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу.
Таким чином, в разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.
ПК України пеня визначена як спосіб забезпечення погашення податкового боргу. Таким чином, обов`язок сплати пені пов`язаний з обов`язком погашення податкового боргу (стаття 129 ПК України).
Пеня, як спосіб забезпечення податкового боргу нараховується на суму податкового боргу, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання (при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків) або від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні (при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами) та закінчується, зокрема, у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Міністерство фінансів України наказом 28.07.2022 року № 220, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.08.2022 року № 908/38244, затвердило Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок № 220).
Відповідно до підпункту 5 пункту 2 розділу II Порядку № 220 безнадійним податковим боргом є податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу, - станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС.
Визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, здійснюється територіальними органами ДПС на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу для кожного з випадків, визначених пунктом 2 цього розділу п.3 розділу ІІ Порядку №220.
Згідно з пунктами 1, 5, 6 розділу IIІ Порядку № 220 у випадках, передбачених підпунктами 1-5, 7, 8 пункту 2 розділу II цього Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.
Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для територіального органу ДПС. Неотриманий платником податків примірник рішення зберігається у територіальному органі ДПС.
Структурний підрозділ територіального органу ДПС, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем кварталу.
Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІКС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку № 220 слідує, що списання безнадійного податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 календарних днів, здійснюється контролюючим органом за процедурою, яке передбачає визначення суми безнадійного податкового боргу, який підлягає списанню, на підставі даних ІКС та прийняття відповідного рішення про списання такого безнадійного боргу.
Матеріалами справи підтверджено, із облікових карток єдиного податку з фізичних осіб у позивача станом на 11.09.2017 обліковувався податковий борг у розмірі 60965,28 грн і 821,01 грн пені
Отже, строк давності стосовно вищенаведеного податкового боргу у сумі 60965,28 грн і пені у розмірі 821,01 грн, встановлений пунктом 102.4 статті 102 ПК України (у 1095 календарних днів), минув.
Разом з тим, доказів, що у вказані періоди контролюючий орган ініціював процедуру стягнення з позивача наведеного податкового боргу шляхом звернення до суду з позовом у межах 1095 днів відповідачем не надано.
Тобто, наведений податковий борг є безнадійним податковим боргом, який підлягав списанню контролюючим органом у спосіб та у порядку, встановленому підпунктом 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України, Порядку № 220.
Верховним Судом неодноразово у своїх постановах, зокрема, від 06.02.2018 року у справі 807/2097/16, від 04.09.2018 року у справі № 813/4430/16, від 19.09.2019 року у справі № 910/11620/18, від 31.10.2019 року у справі № 925/1242/15, від 05.12.2019 року у справі № 910/1678/19 висловлювалась правова позиція, згідно якої ПК України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 Податкового кодексу України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення контролюючого органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Суд першої інстанції вірно зазначив про наявність ознак бездіяльності контролюючого органу щодо неприйняття рішення про списання безнадійного податкового боргу, оскільки, контролюючим органом по закінченню строку давності не можуть вживатись заходи по стягненню податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), і за наслідком закінчення строку давності податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 ПК України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку. При цьому бездіяльність посадових осіб органів державної податкової служби щодо неприйняття рішення про списання безнадійного податкового боргу не впливає на факт набуття податковим боргом статусу безнадійного.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що бездіяльність відповідача в частині щодо не прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу у загальній сумі 61786,29 грн за заявою позивача, суперечить вищенаведеним чинним приписам податкового законодавству, отже вказана податкова вимога підлягає скасуванню 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі №380/12310/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич