Номер провадження: 33/813/1240/25
Номер справи місцевого суду: 495/2915/25 
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
з участю:
секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
адвоката Боян Олени Борисівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання адвоката Боян Олени Борисівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, а також апеляційну скаргу на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2025 року,-

в с т а н о в и в:
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження 
На вищевказану постанову суду адвокат Боян О.Б., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 19 травня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що повний текст постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2025 року був складений 09 травня 2025 року та того ж дня вручений  ОСОБА_1  під розписку.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Боян О.Б., зазначила, що на протязі останніх місяців між подружжям виникли неприязні стосунки. Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, ОСОБА_2 двічі подавала до суду позов про розірвання шлюбу, однак, сторони примирялись.
Неприязні стосунки у сім`ї ОСОБА_3 насамперед пов`язані з несумісністю характерів і поглядів подружжя, психологічною і практичною неготовністю до сімейного життя, різним підходом до виховання дітей.
На думку апелянта, вищезазначені обставини, в даному випадку, не місять ознак домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Самі по собі конфліктні стосунки та вживання нецензурної лексики, не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені дії становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Судом першої інстанції також залишено поза увагою той факт, що 18 квітня 2025 року органами поліції також був винесений терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_2 . 
Також, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції не було встановлено незаінтересованих свідків правопорушення. Також матеріали справи не містять відомості про спричинення діями ОСОБА_1 до ОСОБА_2 будь-яких наслідків. 
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст. 173-8 КУпАП, апелянт зазначила наступне.
Протокол про адміністративне правопорушення було складено пізніше ніж через 24 години з моменту виявлення правопорушника.
До ОСОБА_1 застосовано терміновий заборонний припис у вигляді заборони у будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_2 термін дії 10 діб.
Однак, поза увагою інспектора поліції, який складав заборонний припис, залишилось те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживають за однією адресою, пов`язані спільним побутом, отже фактичні обставини їх спільного проживання та умови заборонного припису суперечать одне одному та є взаємовиключними.
Відтак, застосований до ОСОБА_1 терміновий заборонний припис на момент його ухвалення завідомо неможливо виконати, з об`єктивних причин.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Боян О.Б., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,  апеляційний суд дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 06 травня 2025 року за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 та його захисника. 
09 травня 2025 року складено повний текст постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2025 року.
ОСОБА_1 09 травня 2025 року отримав копію повного тексту постанови суду, що підтверджується розпискою в матеріалах справи та 19 травня 2025 року в особі адвоката Боян О.Б. звернувся до суду з апеляційною скаргою разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити  ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Потерпіла ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи на 12 серпня 2025 року була повідомлена належним чином (а.с. 113).
Безпосередньо перед засіданням призначеним на 12 серпня 2025 року від  ОСОБА_2  заяв чи клопотань не надходило до апеляційного суду.
Суд, вважає за необхідне розглядати дану справу без участі  ОСОБА_2 , яка була сповіщена належним чином, враховуючи короткий строк розгляду справ про адміністративні правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Боян О.Б., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків. 
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але необмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №617207 від 18 квітня 2025 року, 18 квітня 2025 року приблизно о 17.50 год. громадянин ОСОБА_1 за місцем свого мешкання вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме: штовхав та ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого завдано шкоду її фізичному та психологічному здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
На підтвердження вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП, до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №617207 від 18 квітня 2025 року; особисті пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 18.04.2025 року, заява потерпілої ОСОБА_2 на ім`я начальника Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області від 18.04.2025 року та особисті пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 18.04.2025 року, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 18.04.2025 року, як результат винесено терміновий заборонений припис стосовно кривдника ОСОБА_1 №561393 від 18.04.2025 року.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №617108 від 28 квітня 2025 року, 22.04.2025 року громадянин ОСОБА_1 порушив умови термінового забороненого припису №561393 від 18 квітня 2025 року щодо заборони в будь-який спосіб контактувати з громадянкою ОСОБА_2 в період з 18.40 год. 18.04.2025 року по 18.40 год. 23.04.2025 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.173-8 КУпАП.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КУпАП. у справі зібрано докази, а саме: повідомленням про вчинення адміністративного правопорушення від 22.04.2025 року, яке зареєстровано в Журналі єдиного обліку подій №11451; особистими пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 28.04.2025 року; заявою та особистими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 28.04.2025 року; терміновим забороненим приписом стосовного кривдника ОСОБА_1 №561393; відомостями ІПНП «Цунамі» щодо ОСОБА_1 , які є належними і допустимими та на їх основі у визначеному законом порядку в повній мірі підтверджується факт невиконання ОСОБА_1 термінового заборонного припису, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КУпАП. Також суд прийняв до уваги що сам ОСОБА_1 не заперечував факту порушення ним вимог припису, вказавши, що це було зроблено ним з об`єктивах чинників.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-8 КУпАП, підтверджується зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке за наступних підстав.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Апеляційний суд зауважує, що норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирізняє такі види домашнього насильства:
- фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;
- психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
- економічне насильство - навмисні дії одного члена сім`ї щодо іншого, спрямовані на позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
З аналізу наведених норм права, вбачається, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є матеріальним, тобто об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення передбачає настання наслідків як його обов`язкової ознаки.
Враховуючи викладене, домашнє насильство має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.
Самі по собі, конфліктні стосунки та вживання нецензурної лексики, не утворюють склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені дії становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №617207 від 18 квітня 2025 року, складений щодо ОСОБА_1 не містить відомостей про наслідки, настання яких є обов`язковою умовою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Під час розгляду справи, суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є подружжям, яке проживає разом, у яких протягом останніх кількох місяців виникли неприязні стосунки, ОСОБА_2 двічі подавала до суду позов про розірвання шлюбу, однак сторони примирялися. Неприязні стосунки пов`язані з несумісністю характерів і поглядів подружжя, психологічною і практичною неготовністю до сімейного життя, різним підходом до виховання дітей. 
Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про те, що в матеріалах справи, окрім показань самої потерпілої ОСОБА_2 , яка є заінтересованою особою, відсутні будь-які докази на підтвердження фактичних обставин, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення.
При цьому зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення відомості, а саме: нецензурна лайка, погрози фізичною розправою, образи тощо в межах конфлікту між сторонами, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки, такі дії обов`язково мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання шкоди, у даному випадку, психічному здоров`ю потерпілої.
Зважаючи на наявність конфліктних відносин між подружжям, висновок про винуватість ОСОБА_1 не може ґрунтуватися виключно на показаннях потерпілої ОСОБА_2 за відсутності будь-яких інших об`єктивних доказів.
Отже, викладена в протоколі фабула в порушення вимог ч.1 ст.256 КУпАП не містять обов`язкових елементів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, що підлягають доказуванню, а тому не відповідає диспозиції цієї норми КУпАП. 
Обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок як про подію адміністративного правопорушення, так і про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Усунути вказані вище істотні порушення вимог закону неможливо в ході судового розгляду, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати зазначені в протоколі обставини правопорушення.
Наведене вище узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (зокрема, рішення у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року).
Крім того, 16 червня 2025 року до апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 , у яких вона зазначила, що подія яка мала місце 18 квітня 2025 року мала побутовий, а не насильницький характер і шкода її фізичному або психологічному здоров`ю була завдана частково, та просила апеляційний суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП. 
Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-8 КУпАП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-8 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. 
За таких обставин, апеляційний суд, вважає, що постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2025 року, про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-8 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-8 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:
Клопотання адвоката Боян Олени Борисівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 – задовольнити. 
Поновити адвокату Боян Олені Борисівні, захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Боян Олени Борисівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2025 року якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-8 КУпАП - скасувати. 
Провадження у справі про притягнення  до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП  та ч.2 ст. 173-8 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.
Повний текст складено 18 серпня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду  О.С. Комлева