постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
13 травня 2025 року
м. Київ
справа № 757/20588/22-к
провадження № 51-3051км22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,                  
захисника                                                   ОСОБА_5 
осіб, провадження 
щодо яких закрито                                               ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурорів                                                  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,                  
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора                   ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2023  року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 12021000000001047 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області та мешканця АДРЕСА_1, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі - КК), та 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецька та мешканця АДРЕСА_2, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 3                         ст. 368 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини
Голосіївський районний суд м. Києва ухвалою від 06 квітня 2023 року в підготовчому судовому засіданні задовольнив клопотання захисника ОСОБА_5 та закрив кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). 
На обґрунтування свого рішення місцевий суд зазначив, що постанови про розшук ОСОБА_7 та зупинення досудового розслідування від 22 лютого 2022  року, є необґрунтованими, невмотивованими, винесеними безпідставно, оскільки місцеперебування ОСОБА_7 слідчому було відоме, він перебував на лікарняному, відбував домашній арешт за відповідною адресою, який ним не порушувався і в розшук офіційно не оголошувався. З огляду на те, що розшук обвинуваченого ОСОБА_7 носив формальний характер і підстав для зупинення досудового розслідування не було, суд не врахував у строки досудового розслідування період із 22 лютого по 02 червня 2022 року.
Оскільки строк досудового розслідування був продовжений до 12 травня 2022  року, а обвинувальний акт направлено до суду 11 серпня 2022 року, суд дійшов висновку, що цей строк був пропущений і закрив кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.
При перегляді цього рішення за апеляційною скаргою прокурора Київський апеляційний суд ухвалою від 29 січня 2024 року залишив його без змін.

 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувані судові рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
На думку прокурора, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про закінчення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні та безпідставно застосував положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК. 
Вказує, що надання судом оцінки постанові слідчого про зупинення досудового розслідування під час підготовчого судового засідання суперечить вимогам ст.  303 КПК.
Вважає, що строк зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні може бути зарахований до загального строку розслідування лише у разі скасування постанови слідчого чи прокурора про зупинення цього строку слідчим суддею.
Не погоджується з висновками судів обох інстанцій про те, що сторона обвинувачення обмежила право сторони захисту на оскарження постанови слідчого про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні, оскільки захист двічі оскаржував цю постанову, однак рішення слідчого судді про її скасування не приймалося.
На переконання прокурора, суд першої інстанції позбавлений можливості у підготовчому судовому засіданні дослідити докази та з`ясувати чи дійсно підозрюваний переховувався від слідства і на законних підставах був оголошений у розшук, натомість ці обставини можуть бути перевірені лише під час судового розгляду кримінального провадження. 
Стверджує, що всупереч висновків судів обох інстанцій в судових рішеннях у матеріалах провадження наявні відомості про зупинення та відновлення досудового розслідування у справі.
Вважає безпідставним посилання суду апеляційної інстанції в ухвалі на висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 13 лютого 2023 року у справі № 932/8842/20, оскільки під час підготовчого судового засідання скарги (заперечення) на ухвали слідчого судді про скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування стороною захисту не заявлялися, так як такі рішення слідчим суддею у кримінальному провадженні не ухвалювалися.
Зазначає, що при перегляді рішення місцевого суду суд апеляційної інстанції не перевірив належно доводи його апеляційної скарги, та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам законності та справедливості.
Відтак, на думку прокурора, оскаржувані ним рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені без додержання вимог статей 370, 372, 419 КПК.
У поданих письмових запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_5 просить Верховний Суд (далі - Суд) залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.
Позиція учасників в суді касаційної інстанції
У судовому засіданні сторона обвинувачення підтримала вимоги касаційної скарги.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та їх захисник заперечили проти задоволення касаційної скарги.
Мотиви Суду
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, дійшла висновку про таке.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).
Процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідними положеннями цього Кодексу (частини 1 і 2 ст. 113 КПК).
Кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено до суду.
Закон (ч. 2 ст. 283 КПК) зобовязує прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, що є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та передбаченого ст. 7 і ч. 1 ст. 21 КПК, що підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ.
Перевірка судом першої інстанції у підготовчому судовому засіданні дотримання прокурором вимог статей  291, 293 КПК та виконання приписів ст. 219 КПК щодо направлення обвинувального акта до суду в межах строку досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним процесуального статусу обвинуваченого, стосовно якого відповідно до частини 1 статті 337 КПК має здійснюватися судовий розгляд.
Направлення прокурором обвинувального акта до суду поза межами цього строку в кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, а отже унеможливлює розгляд кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК (висновок щодо застосування норми права сформульований у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року, справа  №  711/3111/19).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК, а ОСОБА_6 у злочині, передбаченому ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 368 КК, тобто не в злочинах проти життя та здоров`я особи.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування в кримінальному провадженні повинно було бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2021 року за №12021000000001047.
12 листопада 2021 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні.
29 грудня 2021 року заступником Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні до 3 місяців.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022  року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 12 травня 2022 року.
22 лютого 2022 року постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України, що погоджена заступником начальника першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів НП України Офісу Генерального прокурора, досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено в зв`язку з тим, що ОСОБА_7 переховується від органів досудового слідства та суду.
Цього ж дня постановою слідчого було оголошено його розшук.
02 червня 2022 року досудове розслідування в кримінальному провадженні було відновлено. 
07 липня 2022 року в порядку ст. 290 КПК стороні захисту відкрито матеріали досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2022  року підозрюваним та захисникам встановлено строк на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 10 серпня 2022 року.
Обвинувальний акт у справі направлено до суду 11 серпня 2022 року.
У підготовчому судовому засіданні 06 квітня 2023 року суд задовольнив клопотання захисника ОСОБА_5 та своєю ухвалою закрив кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК. 
На обґрунтування такого рішення місцевий суд в ухвалі зазначив, що розшук обвинуваченого ОСОБА_7 носив формальний характер, оскільки реальних підстав для зупинення досудового розслідування в справі не було, а тому не врахував у строк досудового розслідування період із 22 лютого по 02 червня 2022  року. Суд вказав на те, що матеріали провадження не містять даних щодо комплексу заходів, прийнятих слідчим і спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження ОСОБА_7 , та відомостей, на підставі яких можна зробити висновок про те, що останній умисно переховувався від слідства та суду. Зокрема, відсутні докази направлення та отримання ОСОБА_7 повісток про виклик до слідчого на 11 лютого 2022 року, 22  лютого 2022 року та 28 лютого 2022 року. В матеріалах провадження є підтвердження того, що ОСОБА_7 отримав повістку про виклик до слідчого на 04 лютого 2022 року, проте відсутня інформація щодо його явки на цей виклик.
Водночас, із копії журналу судового засідання вбачається, що 04 лютого 2022  року ОСОБА_7 брав участь у судовому засіданні Печерського районного суду м. Києва при розгляді клопотання прокурора про продовження йому строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Що стосується викликів ОСОБА_7 на 11, 22 та 28 лютого 2022 року, то останній і його захисник ОСОБА_10 подали слідчому заяву про неможливість прибуття на допит у вказані дати, яка була отримана слідчим 17 лютого 2022 року. Також у цій заяві повідомлялось, що ОСОБА_7 з 07 лютого перебуває на лікуванні з підозрою на Ковід-19 і станом на 15 лютого 2022 року ПЦР тестування в лікарню не надходило, тому сторона захисту заявляла клопотання слідчому про виклик ОСОБА_7 для допиту на інші дати.
Також, на 11 лютого 2022 року в Печерському районному суді м. Києва було призначено до розгляду клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Однак у зв`язку з хворобою ОСОБА_7 були повернуті залізничні квитки на 11 лютого 2022 року із Краматорська до Києва та у зворотному напрямку і 10 лютого 2022 року він подав до Печерського районного суду м. Києва клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції і наступного дня взяв участь у розгляді клопотання в режимі відеоконференцзв`язку. Ухвалою слідчого судді запобіжний захід йому було продовжено до 11 квітня 2022 року та після цього дія запобіжного заходу не продовжувалась і інший запобіжний захід йому не обирався.
04 травня 2022 року ОСОБА_7 надіслав слідчому повідомлення про те, що у зв`язку з бойовими діями на Донбасі та зверненнями голови Донецької обласної військової адміністрації та міського голови про необхідність евакуації для збереження життя, закінчення дії ухвали про нічний домашній арешт, він евакуювався з м. Краматорська до м. Дніпра і зазначив адресу свого проживання в м. Дніпрі та контактні номери своїх телефонів, а також телефони захисника і доньки.
Відповідно до відповіді Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, ОСОБА_7 у державному розшуку не перебував і станом на 20 червня 2022 року не перебуває.
З відповіді Краматорського РУП ГУНП у Донецькій області убачається, що в період із 25 листопада 2021 року до 24 лютого 2022 року ОСОБА_7 порушень встановленого йому запобіжного заходу та обмежень виявлено не було. У період з 25 листопада 2021 року до 24 лютого 2022 року, або до 11 квітня 2022 року відсутність ОСОБА_7 за адресою постійного проживання встановлено не було. Будь-які заходи впливу до ОСОБА_7 за порушення обраного запобіжного заходу та встановлених судом обмежень у зазначені вище періоди не застосовувались. Також згідно з базою даних Національної поліції України ОСОБА_7 у розшук не оголошувався.
З урахуванням цього суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки строк досудового розслідування в кримінальному провадженні був продовжений до 6  місяців, тобто до 12 травня 2022 року, то досудове розслідування повинно було закінчитись 13 травня 2022 року прийняттям прокурором одного з процесуальних рішень, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК.
Проте обвинувальний акт у кримінальному провадженні було складено, затверджено та направлено до суду лише 12 серпня 2022 року, тобто поза межами строку визначеного ст. 219 КПК, а тому суд у підготовчому судовому засіданні закрив кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, які є аналогічними тим, що наведені ним в касаційній скарзі, апеляційний суд дійшов переконання про їх безпідставність та обґрунтовано відхилив.  
При цьому в своєму рішенні апеляційний суд зазначив, що обставини оголошення ОСОБА_7 у розшук, зупинення строку досудового розслідування в кримінальному провадженні та дотримання прокурором строку передачі обвинувального акта до суду могли бути встановлені в підготовчому судовому засіданні, що кореспондується з легітимним правом суду на закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, визначеним п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК.
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурора фактично суть наведених у ній доводів зводиться до неможливості суду під час підготовчого судового засідання розглядати скарги на рішення слідчого/прокурора про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні, а також щодо можливості зарахування до загального строку досудового розслідування строку зупинення  розслідування в провадженні лише у разі скасування слідчим суддею такої постанови. 
Підготовче провадження є своєрідним процесуальним фільтром між досудовим провадженням і судовим розглядом, одним із завдань якого є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора.
Здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.
Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в постанові від 17 лютого 2025 року (справа № 283/1638/23), суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні, з метою вирішення клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строку досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, має право дослідити додані до клопотання процесуальні документи, у тому числі рішення слідчого, прокурора, слідчого судді.
При цьому Об`єднана палата вказала на можливість місцевого суду на стадії підготовчого судового засідання оцінювати процесуальні дії чи бездіяльність та рішення органу досудового розслідування.
У свою чергу, зупинення досудового розслідування без наявності чітких і передбачених законом підстав є прямим порушенням права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріплених в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та передбачених ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК,що є перешкодою на шляху до справедливого правосуддя та вимагає ефективного судового контролю.
З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що за результатами розгляду скарги сторони захисту на рішення слідчого про зупинення досудового розслідування суд у підготовчому судовому засіданні може, за наявності для того підстав встановитинезаконність зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні та, як наслідок, закінчення строку досудового розслідування в цьому провадженні до направлення обвинувального акту до суду.
Як убачається з матеріалів провадження, під час його розгляду суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили, що у слідчого не було обґрунтованих підстав для оголошення ОСОБА_7 в розшук і зупинення досудового розслідування, а обвинувальний акт у справі надійшов до суду поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК.
Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанції у судових рішеннях про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК є правильними, судові рішення є належним чином обґрунтованими та вмотивованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 372, 419  КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, наслідком яких можуть бути обов`язкове скасування або зміна судових рішень, при їх перевірці судом касаційної інстанції не встановлено, а тому касаційну скаргу прокурора треба залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2024 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та  ОСОБА_6 без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
____________________                            _________________                          _________________ 
ОСОБА_1                            ОСОБА_2                        ОСОБА_3