ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/976/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №693/65/25 Категорія: 304090200 	Защитинська Т. І. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       23 липня 2025 року м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»;
відповідач: ОСОБА_1 ;
представник відповідача – адвокат Васильченко Ганна Іванівна

особа, яка подає апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Васильченко Ганна Іванівна;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Васильченко Ганни Іванівни на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 18 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1292-3227.
Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 4500,00 грн., строк кредитування - 300 днів, базовий період - 21 день; знижена % ставка – 2,50 % в день, стандартна % ставка – 3,00 % в день.
Однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 17.12.2024 року має заборгованість в розмірі 44527,50 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 4500,00 грн., та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 40027,50 грн.
Зазначає, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику у сумі 22027,50 грн. за умови погашення відповідачем решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 22500,00 грн.
Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1292-3227 від 28.10.2023 року в розмірі 22500,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом – 4500,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 18000,00 грн. Судові витрати в розмірі 2422,40 грн. покласти на відповідача.
Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 18.03.2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1292-3227 від 28.10.2023 року в розмірі 22500,00 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, зазначивши, що відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто.
Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 – адвокат Васильченко Г.І. подала апеляційну скаргу в якій просить рішення Жашківського районного суду Черкаської області скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Стягнути з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 6000,00 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не погоджується з висновками, викладеними в рішенні суду, вважає його необґрунтованим та незаконним, виходячи з наступного. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначає про те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. відповідно до умов укладеного договору, шляхом перерахування суми кредиту за допомогою системи LigPay на платіжну карту відповідача, що підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Проте в матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені ст.ст. 22, 25 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України», ст. 13 ЗУ «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що переказ є завершеним.
Позивач зазначає, що відповідач отримав кредит на суму 4500,00 грн. за кредитним договором № 1292-3227 від 28.10.2023 року, проте відсотки за користування кредитом йому було нараховано 18000,00 грн., тобто майже у чотири рази більше ніж саме тіло кредиту. 
Крім того, передбачений в договорі такий високий розмір відсотків, порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога Товариства про стягнення цих сум заборгованостей за відсотками, які є явно завищеними, не відповідає нормам закону, засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправдних додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.
Вважає, що розмір нарахованих процентів позивачем у розмірі 18000,00 грн. є несправедливим, неспівмірним та таким, що порушують права відповідача встановлені ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому виходячи з актуальної судової практики, суд може зменшити розмір заборгованості до тіла кредиту, проте суд першої інстанції не застосував ці норми матеріального права та безпідставно стягнув всю суму відсотків за користування кредитом.
Судом першої інстанції було стягнуто з відповідача на користь Товариства судовий збір у розмірі 2422,40 грн., проте, відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням. Тобто, відповідач як особа з інвалідністю ІІ групи звільняється від сплати судового збору, а тому судом першої інстанції безпідставно стягнуто з нього судовий збір.
На виконання п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які поніс і які очікує понести відповідач у зв`язку з розглядом справи – витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. в суді апеляційної інстанції, виходячи із розрахунку вартості правової допомоги адвоката: 1 година – 2000.00 грн., у тому числі, але не виключно за аналіз оскаржуваного рішення суду, складання, оформлення та подання до суду апеляційної скарги тощо. Докази остаточного розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу будуть надані у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Вказує, що кредитний договір від № 1292-3227 від 28.10.2023 року разом із правилами надання споживчих кредитів та паспортом споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.
Шляхом підписання одноразовим ідентифікатором А5124, який було надано позичальнику, кредитного договору та паспорта споживчого кредиту, відповідач прийняв усвідомлене рішення про укладення такого договору.
У паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. 
Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. 
Крім того, відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом 14 днів не скористався та продовжував користуватися кредитом на погоджених умовах між сторонами.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку ОСОБА_1 є неможливим. Платіжні реквізити відповідач зазначав самостійно в системі при оформленні кредитного договору, у позивача відсутня інформація про належність вказаного рахунку відповідачу, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно Банк-емітент картки.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1292-3227 продукту «CreditKasa»
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, - в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А5124, для підписання кредитного договору № 1292-3227 від 28.10.2023 року, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 4500,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період – 21 день; знижена процентна ставка 2,50 % в день; стандартна процентна ставка 3,00 % вдень.
Станом на 17.12.2024 року загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору (сума кредиту та процентів), становить 44527,50 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом 4500,00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 40027,50 грн.
Кредитодавець просив суд стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме простроченої заборгованості за кредитом 4500,00 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 18000,00 грн. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих підстав, що ОСОБА_1 взяті зобов`язання перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» належним чином не виконав у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 22500,00 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У зв`язку з підписанням 28.10.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1292-3227 продукту «CreditKasa», у зв`язку з чим відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 4500,00 грн.
Факт отримання коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» ОСОБА_1 у розмірі 4500,00 грн. підтверджується наявними матеріалами справи, договором про відкриття кредитної лінії, листом та довідкою про перерахування суми кредиту. 
Невід`ємною частиною цього договору є правила відкриття кредитної лінії, які розміщені на сайті Товариства. Приймаючи умови договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля), про що свідчить п. 12 договору - реквізити сторін.
Отримання відповідачем кредитних коштів додатково підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування ОСОБА_1 (через партнера АТКБ «ПриватБанк» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02.12.2019 року) суми кредиту 4500,00 грн.
Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору.
За умовами цього договору відповідач зобов`язався повернути отримані ним грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним договором.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс», що утворилася станом на 17.12.2024 року у розмірі 44527,50 грн., яка складається із: 4500,00 грн – заборгованість по тілу кредиту та 40027,50,00 грн – заборгованість по відсоткам.
Із вказаного розрахунку заборгованості встановлено, що після закінчення строку дії кредитного договору, який сплив 22.08.2024 року, заборгованість за процентами не нараховувалася.
Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику у загальній сумі 22027,50 грн. за умовами погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 22500,00 грн. 
З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що нарахування ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту та процентів здійснювалося на умов та в сумах погоджених сторонами.
Відтак, матеріалами справи підтверджується, що позичальник ОСОБА_1 допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з чим виникла заборгованість (із застосуванням позивачем програми лояльності) в загальному розмірі 22500,00 грн.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, судом першої інстанцій виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права.
При цьому необґрунтованим є посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 30.01.2018 року у справі №161/16891/15-ц, про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розміру є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», з огляду на те, що такий висновок зроблено у інших кредитних відносинах, які виникли на підставі договору, укладеного в письмовій формі відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, а не в електронній формі з особливостями, встановленими Законом України «Про електронну комерцію».
Посилання ОСОБА_1 щодо неправомірних нарахувань відсотків в порушення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживача» є безпідставними, оскільки вказана норма не стосується спірних правовідносин.
Крім того, ОСОБА_1 не оспорював укладений між ним та позивачем договір та з позовом про визнання його недійсним в цілому або в його частині до суду не звертався.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 22500,00 грн. заборгованості за кредитним договором.
Що стосується судових витрат.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволення чи відхилення частин вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються: особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 13.07.2022 року.
Суд першої інстанції помилково стягнув судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в розмірі 2422,40 грн., оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 2422,40 грн. належить компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки рішення суду першої інстанції по суті спору залишається без змін, а підлягає скасуванню лише в частині вирішення питання про судовий збір.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, 

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Васильченко Ганни Іванівни – задовольнити частково.
Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 18 березня 2025 року в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» в розмірі 2422,40 грн. – скасувати.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

       Судді