УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2025 року
м. Київ
справа № 370/1013/25
провадження № 51 - 2193 впс 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду складі: 
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового 
засідання                             ОСОБА_4 ,
захисника                            ОСОБА_5 ,
прокурора                           ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),
розглянувши у судовому засіданні подання Київського апеляційного суду про направлення матеріалів провадження (справа № 370/1013/25) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК надійшло подання Київського апеляційного суду про направлення матеріалів провадження (справа № 370/1013/25) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК, з Макарівського районного суду Київської області до Житомирського апеляційного суду.
Подання мотивовано тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 було скеровано до Макарівського районного суду Київської області з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки обвинуваченій інкриміновано вчинення кількох кримінальних правопорушень й більш тяжке правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 362 КК, було вчинено за адресою: вул. Героїв небесної Сотні, 58, м. Коростишів, Житомирської області, яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Коростишівського районного суду Житомирської області.
На електронну адресу суду від прокурора надійшли заперечення на вищезазначене подання, в якому вона просить відмовити у задоволенні подання Київського апеляційного суду, оскільки при скеруванні обвинувального акта до суду прокурором вірно визначено підсудність справи за Макарівським районним судом Київської області, а визначення підсудності, у тому числі направлення матеріалів кримінального провадження до іншого суду для визначення підсудності, не  є повноваженнями Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 , який просив задовольнити подання Київського апеляційного суду, а також пояснення прокурора, яка просила відмовити у задоволенні вищезазначеного подання, перевіривши наведені у поданні доводи, матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
З матеріалів провадження вбачається, що до Макарівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК.
13 травня 2025 року в підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції прийняв рішення направити обвинувальний акт щодо ОСОБА_7  до Київського апеляційного суду для вирішення питання визначення підсудності даного кримінального провадження. Ухвалою від 29 травня 2025 року Київський апеляційний суд постановив звернутись до Верховного Суду з поданням про направлення вищезазначеного обвинувального акта з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів. Таким чином, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не розпочався.
За правилами, визначеними ст. 32 КПК, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення.
Відповідно до обвинувального акта, доданого до подання Київського апеляційного суду, більш тяжким кримінальним правопорушенням, з інкримінованих ОСОБА_7 , є правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 362 КК. 
Зі змісту формулювання обвинувачення, за ч. 2 ст. 362 КК, ОСОБА_7 вчинила зазначене кримінальне правопорушення перебуваючи на робочому місці за адресою: вул. Героїв Небесної Сотні, 58, м. Коростишів, Житомирської області, яка відноситься до територіальної юрисдикції Коростишівського районного суду Житомирської області.
Таким чином кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 мав би розглядати Коростишівський районний суд Житомирської області, а направлення прокурором обвинувального акту до Макарівського районного суду Київської області відбулося з порушеннями вимог закону.
Разом з тим відповідно до ч. 2 ст. 32 КПК кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді. Якщо згідно з частиною першою цієї статті кримінальне провадження стосовно судді має здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, кримінальне провадження здійснює суд, найбільш територіально наближений до суду, в якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, іншої адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя).
Як вбачається з матеріалів подання обвинувачена ОСОБА_7 є суддею Коростишівського районного суду Житомирської області, що відповідно до ч. 2 ст. 32 КПК унеможливлює розгляд кримінального провадження щодо неї цим судом.
Виходячи з системного аналізу наведених положень процесуального закону, суд до якого направлено вищезазначені матеріали, є найбільш територіально наближеним судом іншої адміністративно-територіальної одиниці, що відповідає ч. 2 ст. 32 КПК. 
Враховуючи, що провадження вже перебуває у належному суді, а направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 до Коростишівського районного суду Житомирської області для дотримання процедури, передбаченої КПК для направлення кримінального провадження, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, не призведе до іншого результату, враховуючи повноваження Верховного Суду, відсутність обставин, які ставлять під сумнів неупередженість суду, а також з метою забезпечення принципу розумних строків відповідно до ст. 28 КПК, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні подання Київського апеляційного суду.
У зв`язку з цим подання Київського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 370/1013/25) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів для розгляду є необґрунтованим, а тому підстав для його задоволення немає.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, Суд
постановив:
Подання Київського апеляційного суду про направлення матеріалів провадження (справа № 370/1013/25) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 387 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                         ОСОБА_2                           ОСОБА_3