ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року	Львів	Справа № 140/13674/24 пров. № А/857/11897/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Запотічний І.І., 
суддя                                                               Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року (головуючий суддя Димарчук Т.М., м.Луцьк) у справі №140/13674/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “777 ТРЕЙДІНГ ГРУП” до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
                                               В С Т А Н О В И В:
25.11.2024 позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю « 777 ТРЕЙДІНГ ГРУП») звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці (відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000191/1 від 21.08.2024.
Позов обґрунтовує тим, що 27.07.2024 між ТОВ « 777 ТРЕЙДІНГ ГРУП» та PARIS CAR & COACH (PARIS CAR AND COACH) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №2707FR відповідно до якого продавець зобов`язується поставити товар – автобус туристичний VAN HOOL vin - НОМЕР_1 , а покупець прийняти та оплатити його на умовах, визначених у цьому контракті. Валютою платежу за цим контрактом є Євро. Ціна автобуса становить 60 000,00 Євро. Умови поставки FCA відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2010. Форма оплати - передоплата. Відповідно до рахунку-фактури (інвойса) №24/СС/000495 від 29.07.2024 компанією PARIS CAR & COACH поставлено автобус VAN HOOL vin - НОМЕР_1 . З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту 21.08.2024 декларантом позивача в порядку електронного декларування подано до Волинської митниці митну декларацію №24UA205050029958U1 з описом товару "Автобус туристичний, б/в, марка VAN HOOL модель Т917 ASTRONEF, vin НОМЕР_1 , календарний та модельний рік виготовлення - 2011. Торгівельна марка "VAN HOOL"…", де в графі 42 вказано ціну транспортного засобу у розмірі 60 000,00 Євро та застосовано 1 метод визначення митної вартості товару – за ціною контракту, митну вартість визначено з урахуванням витрат на транспортування, що становить 2807970,00 грн (еквівалентно 61283,30 Євро - графа 45 МД). Однак, відповідач не погодився із зазначеною митною вартістю та 21.08.2024 прийняв рішення №UA205050/2024/000191/1 про коригування митної вартості товарів, яким визначив митну вартість товару за резервним 6 методом у розмірі 101447,91 Євро. Позивач вважає рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000191/1 від 21.08.2024 неправомірним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначив, що на підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації № 24UA205050029958U1 від 21.08.2024 митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією надав митному органу документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. На думку позивача, рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень статті 55 МК України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових заявленої декларантом митної вартості. Також відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, як наслідок безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості імпортованого автомобіля. Висновки митного органу ґрунтуються на безпідставних доводах про наявність розбіжностей у поданих документах та про наявність сумнівів щодо повноти визначення митної вартості імпортованого товару. Позивач вважає, що подані документи не містили розбіжностей, а всі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості та ціни, що сплачена за товар, у документах наявні, тому оцінка митним органом відомостей у поданих документах як таких, що містять розбіжності, не відповідає фактичним обставинам.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000191/1 від 21 серпня 2024 року.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що при проведенні митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за МД №24UA205050029958U1 від 21.08.2024, встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: платіжна інструкція №22 від 01.08.2024, не містить підпису уповноваженої особи банку, не містить підпису та відбитка печатки платника, що не відповідає вимогам норм Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2. Надана копія платіжного доручення в іноземній валюті від 06.08.2024 №23 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінювані товари, оскільки не містять обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою №216; декларантом для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару надано калькуляцію про транспортні витрати від 21.08.2024. Інших документів, передбачених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», не надано; номер інвойсу, вказаний у митній декларації країни експорту, не відповідає номеру інвойсу поданому до митного оформлення. Вищевказані розбіжності слугували підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару. На вимогу митниці декларантом було надано заяву від 21.08.2024 №б/н у якій повідомлено про відсутність інших документів. Враховуючи ненадання декларантом усіх документів згідно з переліком, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA205050/2024/000191/1 від 21.08.2024, у якому митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято митну вартість подібного товару, митне оформлення якого завершено, тієї ж моделі (VAN HOOL T917) з ідентичною країною походження - EU, ідентичного календарного та модельного року виготовлення - 2011, з подібними технічними характеристиками (об`єм двигуна - 12902 см3, потужність – 340 kw, кількість місць – 62, колісна формула – 6х2), та з урахуванням обсягу партії (1шт). Рівень митної вартості становить: - 101447,91 Євро (МД від 14.03.2024 №UA205050/2024/12059). З наведених підстав, апелянт вважає, що рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000191/1 від 21.08.2024 є правомірним, обґрунтованим та винесеним відповідно до вимог чинного законодавства. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
22.04.2025 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, надано належну юридичну оцінку доказам, повно та всебічно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. В апеляційній скарзі Волинською митницею не наведено підтверджених спростувань та аргументів, а вимоги викладені в ній не підлягають задоволенню. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
27.07.2024 між ТОВ “777 ТРЕЙДІНГ ГРУП” (покупець) та компанією PARIS CAR & COACH (PARIS CAR AND COACH) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №2707FR, за умовами якого продавець зобов`язується поставити товар - автобус туристичний VAN HOOL vin - НОМЕР_1 , а покупець прийняти та оплатити товар на умовах визначених контрактом.
Відповідно до п. 2 контракту загальна сума контракту становить 60 000 Євро. Ціна за одиницю транспортного засобу становить 60 000 Євро.
Відповідно до п. 3 контракту умови поставки FCA -78320 LE MESNIL ST DENIS FR відповідно до правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року. Товар супроводжується, зокрема, технічною документацією на транспортний засіб, тимчасовим транзитним технічним паспортом на транспортний засіб, комерційним інвойсом.
Оплата здійснюється безготівковим розрахунком на валютний рахунок продавця шляхом оплати з розрахункового рахунку покупця. Форма оплати – передоплата (п.5 контракту).
На виконання умов контракту №2707FR від 27.07.2024 позивачем на рахунок продавця перераховано 60 000 Євро як оплату за транспортний засіб, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №22 від 01.08.2024, з призначенням платежу: оплата згідно контракту №2707FR від 27.07.2024.
Відповідно до рахунку-фактури (інвойса) №24/СС/000495 від 29.07.2024 компанією PARIS CAR & COACH поставлено автобус VAN HOOL vin - НОМЕР_1 .
21.08.2024 декларантом позивача в порядку електронного декларування подано до Волинської митниці митну декларацію №24UA205050029958U1 з описом товару – “Автобус туристичний, що був у використанні, марка VAN HOOL модель Т917 ASTRONEF, vin - НОМЕР_1 ; кількість сидячих місць, враховуючи місце водія - 69; призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування; тип двигуна - дизель; робочий об`єм циліндрів двигуна 12902 см.куб.; номер двигуна - невизначений; потужність - 340kw; колісна формула - 6x2; календарний та модельний рік виготовлення - 2011. Країна виробництва (BE). Торгівельна марка "VAN HOOL”, де в графі 42 МД вказано ціну транспортного засобу у розмірі 60 000,00 Євро. В графі 45 зазначено митну вартість товару (з урахуванням витрат на транспортування в сумі 1283,30 Євро) - 2807970,00 грн (еквівалентно 61283,30 Євро), яку визначено за 1 методом визначення митної вартості товару – за ціною контракту.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД митної вартості товару та обраного методу її визначення разом з МД декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: зовнішньоекономічний контракт №2707FR від 27.07.2024; рахунок-фактуру (iнвойс) №24/СС/000495 від 29.07.2024; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR 1 №А4271828 від 29.07.2024; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 11.03.2019; платіжну інструкцію в іноземній валюті №22 від 01.078.2024; калькуляцію транспортних витрат від 21.08.2024; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №1458 від 21.08.2024; сертифікат відповідності від 20.08.2024 №UA.014.57953-24; копію митної декларації країни відправлення №MRN24FRD617В077868739 від 30.07.2024; фото.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах, в електронному повідомленні декларанту згідно з статтями 53 та 54 МК України у 10-ти денний термін запропоновано подати такі документи: документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інших додаткових наявних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням).
На вимогу митниці декларантом було надано заяву від 21.08.2024 №б/н у якій повідомлено про відсутність інших документів.
21.08.2024 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000191/1.
Згідно з графою 33 цього рішення заявлена декларантом митна вартість імпортованого транспортного засобу не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, оскільки при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що подані до митного оформлення товару документи містять розбіжності, а саме: платіжна інструкція №22 від 01.08.2024 не містить підпису уповноваженої особи банку, не містить підпису та відбитка печатки платника, що не відповідає вимогам норм Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2. Надана копія платіжного доручення в іноземній валюті від 06.08.2024 №23 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінювані товари, оскільки не містять обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою №216; декларантом для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару надано калькуляцію про транспортні витрати від 21.08.2024. Інших документів, передбачених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», не надано; номер інвойсу, вказаний у митній декларації країни експорту, не відповідає номеру інвойсу поданому до митного оформлення.
У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, також, вимогами ч.6 ст.54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 26 (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.
Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято митну вартість подібного товару, митне оформлення якого завершено, тієї ж моделі (VAN HOOL T917) з ідентичною країною походження - EU, ідентичного календарного та модельного року виготовлення - 2011, з подібними технічними характеристиками (об`єм двигуна - 12902 см3, потужність – 340 kw, кількість місць – 62, колісна формула – 6х2), та з урахуванням обсягу партії (1шт). Рівень митної вартості становить: - 101447,91 Євро (МД від 14.03.2024 №UA205050/2024/12059).
Коригування митної вартості слугувало підставою для видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2024/000775 від 21.08.2024.
Випуск у вільний обіг транспортного засобу здійснено за МД №24UA205050029993U4 від 21.08.2024 із застосуванням положень частини 7 статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся в суд першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Згідно з вимогами частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої, другої статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частин першої, другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Апеляційний суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi. Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, колегія суддів зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) ТОВ “777 ТРЕЙДІНГ ГРУП” подало разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактуру (інвойс); банківський платіжний документ, що стосуються придбаного товару; документи, що підтверджують надання послуг з транспортування).
Апеляційний суд вважає, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. Так, зовнішньоекономічний контракт №2707FR від 27.07.2024 містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки та оплати; рахунок-фактура (інвойс) №24/СС/000495 від 29.07.2024 визначає вартість товару 60 000,00 Євро.
Пунктом 5 контракту від 12.01.2024 №1201/NL24 сторонами погоджено, що оплата здійснюється безготівковим розрахунком на валютний рахунок продавця шляхом оплати з розрахункового рахунку покупця. Форма оплати – передоплата. Доказом оплати є платіжна інструкція в іноземній валюті №22 від 01.08.2024 на суму 60 000,00 Євро, де у графі призначення платежу вказано, що оплата проводиться відповідно до контракту №2707FR від 27.07.2024, за яким продавець зобов`язується поставити товар – автобус туристичний VANHOOL vin - НОМЕР_1 , тобто оплата за транспортний засіб, який підлягав митному оформленню за МД №24UA205050029958U1 від 21.08.2024.
Щодо твердження апелянта, що платіжна інструкція №22 від 01.08.2024 не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах - підпису уповноваженої особи банку, підпису та відбитка печатки платника, що не відповідає вимогам згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2 та Постанови №216, а тому не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінювані товари, колегія суддів зазначає наступне.
Платіжна інструкція в іноземній валюті №22 від 01.08.2024 виготовлена через систему Інтернет-банкінг AT «Перший український міжнародний банк» із застосуванням кваліфікованого електронного підпису банку та ТОВ «777 ТРЕЙДІНГ ГРУП» з дотриманням вимог постанови Правління національного банку України від 28.07.2008 №216 та проведена банком, про що міститься відмітка в графі «Підпис надавача платіжних послуг» та банками кореспондентами.
На запит ТОВ « 777 ТРЕЙДІНГ ГРУП», AT «ПУМБ» повідомило, що діючими нормативними документами не передбачено проставляння додаткових відміток банку (підписів) та клієнтів банку на платіжних інструкціях в іноземній валюті. Підтвердження про перерахування коштів є відмітка в графі «Відмітка про виконання» з накладанням цифрового підпису і печатки банку та суб`єкта господарювання. З метою уникнення непорозумінь відповідачем на адресу митного органу скеровано копію платіжної інструкції в іноземній валюті від 01.08.2024 №22 завіреної печаткою та підписом банку та додатково на підтвердження оплати надано валютний SWIFT та заявку на купівлю валюти, лист АТ «ПУМБ» від 2 7.10.2023 LSK-07.8/155.
Апеляційний суд вважає безпідставним посилання апелянта у спірному рішенні на платіжну інструкцію в іноземній валюті від 06.08.2024 №23 та на те, що така не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінювані товари, оскільки вказана платіжна інструкція позивачем до митного оформлення не подавалась. На підтвердження оплати товару, що підлягав митному оформленні надавалась платіжна інструкція в іноземній валюті №22 від 01.08.2024.
Крім того, Верховний Суд у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі №380/842/20 висловив позицію, що умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. 
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів – це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 2 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.
Вказана в МД №24UA205050029958U1 від 21.08.2024 ціна оцінюваного транспортного засобу відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №24/СС/000495 від 29.07.2024 та становить 60 000,00 Євро.
Отже, вказаним документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 60 000,00 Євро. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу подані позивачем документи не містили.
Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - лише якщо здійснювалося страхування.
Відповідно до пункту 6 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант відповідно до частини 10 статті 58 МК України до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару у сумі 58800,00 грн, що не заперечується митним органом.
На підтвердження вартості витрат на транспортування товару митному органу було надано: калькуляцію витрат на транспортування автобуса від 21.08.2024, відповідно до якої витрати по доставці транспортного засобу - автобуса марка VAN HOOL, vin НОМЕР_1 за маршрутом: 78320 LE MESNIL ST DENIS FR (Франція) – Ягодин (Україна) становлять 58800,00 грн (вартість транспортування до кордону України), які включені до митної вартості товару, що в еквіваленті становить 1283,30 Євро; Ягодин (Україна) – Ковель (Україна) – 1680,00 грн. Страхування товару не здійснювалось.
Договором про надання послуг №03/08 від 03.08.2024, укладеним між ОСОБА_1 (виконавець) та ТОВ “777 ТРЕЙДІНГ ГРУП” (замовник) щодо транспортування автобусу марка VANHOOL, vin НОМЕР_1 власним ходом та актом прийому-передачі №03/08 від 20.08.2024 про надання послуг з транспортування, підтверджуються понесені ТОВ “777 ТРЕЙДІНГ ГРУП” витрати на транспортування (власним ходом) – за маршрутом: 78320 LE MESNIL ST DENIS FR (Франція) – Ковель (Україна) – 60480,00 грн, в тому числі: 78320 LE MESNIL ST DENIS FR (Франція) – Ягодин (Україна) – 58800,00 грн (вартість транспортування до кордону України), Ягодин (Україна) – Ковель (Україна) – 1680,00 грн (вартість транспортування митною територією України). Обидва документи надані позивачем додатково митному органу (в порядку частини восьмої статті 55 МК України).
Щодо твердження апелянта про те, що декларантом для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару надано калькуляцію про транспортні витрати від 21.08.2024, інших документів, передбачених Наказом №599, не надано, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Позивачем до митного оформлення надано калькуляцію транспортних витрат від 21.08.2024, оскільки транспортування здійснювалося з використанням власного транспортного засобу (власним ходом), а на вимогу митного органу додатково надано договір про надання послуг №03/08 від 03.08.2024 та акт прийому-передачі №03/08 від 20.08.2024 до вказаного договору.
МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказав, що такими доказами повинні бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, а тому надана до митного оформлення калькуляція транспортних витрат від 21.08.2024 є достатнім доказом на підтвердження витрат на транспортування.
Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими дока зами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими дока зами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.019 у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18.
Колегія суддів вказує, що визначена у митній декларації №24UA205050029958U1 від 21.08.2024 митна вартість товару у розмірі 2807970,00 грн (еквівалентно 61283,30 Євро), включає вартість товару (60 000,00 Євро) і вартість витрат на транспортування до кордону України 58800,00 грн (еквівалентно 1283,30 Євро), та підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом. Вказані документи надані Волинській митниці, а тому у відповідача була можливість для перевірки складових митної вартості товару, вказаної декларантом у митній декларації №24UA205050029958U1 від 21.08.2024.
З приводу доводів апелянта про те, що номер рахунку-фактури (інвойсу), вказаний у митній декларації країни експорту, не відповідає номеру рахунку-фактурі (інвойсу), поданому до митного оформлення, суд апеляційної інстанції зазначає, що за умовами поставки FCA відправник самостійно здійснює оформлення товару на експорт. 3 метою отримання пояснення позивачем зроблено запит до компанії продавця PARIS CAR & COACH (PARIS CAR AND COACH). З отриманої відповіді від 07.10.2024 вбачається, що це механічна помилка та висловлено прохання вірним рахувати рахунок-фактуру (інвойс) №24/СС/000495 від 29.07.2024 в MRN24FRD617B077868739 від 30.07.2024. Номер шасі автобуса марки VAN HOOL модель Т917 ASTRONEF vin НОМЕР_1 , зазначений в MRN24FRD617B077868739 від 30.07.202, відповідає номеру шасі, зазначеному в рахунок-фактуру (інвойс) №24/СС/000495 від 29.07.2024.
Отже, доводи апелянта про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані безпідставними припущеннями. Колегія суддів вважає, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
Апеляційний суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Водночас, на думку колегії суддів, у своєму рішенні про коригування митної вартості відповідач аргументовано не довів, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. При цьому, ненадання декларантом запитуваних митницею документів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування іншого методу визначення митної вартості.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.
Колегія суддів зазначає, що при прийнятті спірного рішення відповідач використав цінову інформацію наявну в митного органу та навів номер і дату митної декларації, митну вартість з якої взято за основу. Однак, апеляційний суд вказує, що сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару. На думку суду апеляційної інстанції, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. При цьому, вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан транспортного засобу, пробіг, умови поставки (оптова/роздрібна ціна) тощо.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість товару. Натомість, митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000191/1 від 21.08.2024 є необґрунтованим та безпідставним, а тому, як вірно зазначив суд першої інстанції, таке є протиправними та підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у справі №140/13674/24 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар