ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

01 липня 2025 року 	м.Суми	

Справа №752/10553/22 
Номер провадження 22-ц/816/922/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
треті особи – служба у справах дітей Голосіївської районної державної адміністрації міста Києва, служба у справах дітей виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 22 жовтня 2024 року, в складі судді Придатка В.М., ухвалене у м.Кролевець, 

                                                              в с т а н о в и в:

17 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Голосіївської районної державної адміністрації міста Києва, служба у справах дітей виконавчого комітету Кролевецької міської ради про припинення стягнення аліментів з матері дитини, стягнення аліментів з батька на утримання дитини та визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з відповідачем має спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 11 березня 2016 року по справі № 579/354/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, а рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року по справі N° 579/1599/16-ц визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 за місцем проживання матері ОСОБА_1 .
Так як дитина певний час проживала з батьком, останній подав позов до суду про припинення стягнення з нього аліментів та стягнення їх з матері на утримання дитини. Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року позовні вимоги батька задоволено.
На сьогоднішній день, син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знову проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , тому відсутні підстави для стягнення з неї аліментів на користь батька ОСОБА_2 .
Посилаючись на викладене, позивачка просила припинити стягувати з неї на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею.
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 22 жовтня 2024 року позовну заяву задоволено частково.
Припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначених за рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року №579/1385/20.
Місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на поточному етапі визначено почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 ; два тижні з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн 40 копійок.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 22 жовтня 2024 року в частині визначення місця проживання дитини скасувати та прийняти постанову про визначення місця проживання дитини з матір`ю. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що проживання дитини з матір`ю відповідає найкращим інтересам дитини, а проживання два тижні з батьком в іншому регіоні буде перешкоджати дитині в повній мірі відвідувати школу №165 м. Києва, в якій син навчається.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Учасники справи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.
Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю підготовки до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте, таке клопотання задоволенню не підлягає, оскільки відповідач більше як за місяць був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте такою можливістю не скористався. Чітка позиція відповідача щодо суті спору апеляційному суду відома, а неявка особи, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 07 березня 2015 року до 11 березня 2016 року сторони перебували у шлюбі і мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 11 березня 2016 року по справі № 579/318/16-ц шлюб сторін розірваний (а.с.18-19).
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 11 березня 2016 року по справі № 579/354/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття (а.с.25-26).
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року по справі 579/1599/16-ц визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 за місцем проживання матері ОСОБА_1 (а.с.22-24).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 з 13.01.2020 року, що підтверджується довідками ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради (а.с.142, 155), однак фактично не проживає з 01.04.2022 року, що підтверджується довідкою Алтинівського старостинського округу Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області № 280 від 13.12.2023 року (а.с.156).
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року №579/1385/20 припинено стягнення аліментів з відповідача, батька дитини, та стягнуто аліменти з матері, позивачки по справі, на утримання дитини сторін (а.с.147-149).
Згідно довідки Алтинівського ліцею Кролевецької міської ради №01-28/220 від 28.12.2023 року та характеристики №221 від 28.12.2023 року, дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учнем 6 класу вказаного навчального закладу, проживає у м.Києві з березня 2022 року, тому навчається дистанційно за допомогою додатку GoogleMeet та надсилає домашні завдання через застосунок Viber (а.с.157-158). Обоє батьків цікавляться успіхами дитини: мати через телефонні дзвінки та в режимі онлайн-участі в батьківських зборах, батько – особисто.
Згідно з Актом від 05 серпня 2022 року та Актом від 04 серпня 2022 року, затвердженими начальником ЖЕД 105 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-21).
Відповідно до висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (органу опіки та піклування) від 15.02.2024 № 100-1944, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квітня 2022 року проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Проживають однією родиною з фактичним чоловіком, ОСОБА_4 , у його квартирі, яка належить йому на підставі права часткової власності. 08.11.2023 року за вищевказаною адресою посадовою особою Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дитини та з`ясовано, що умови для проживання, виховання та розвитку дитини створено належним чином. Для малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявна окрема кімната, де передбачене спальне місце, шафа для одягу, місце для навчання. Наявні дитячі речі: книги, іграшки, шкільне приладдя, одяг та взуття відповідно до віку, статі та сезону. Під час проведення обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено протокол бесіди з дитиною у присутності матері, з якого вбачається, що він бажає проживати разом з матір`ю, бо батько був часто п`яний, ображав, інколи бив ременем. З батьком бачився останній раз у квітні 2022 року, засобом телефонного зв`язку або за допомогою месенджерів перестав спілкуватись, бо він словесно ображав матір. Згідно довідки від 07.02.2024 № 11/02, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається у 6-А класі спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови № 165 міста Києва. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обслуговується в Комунальному некомерційному підприємстві «Дитяча клінічна лікарня № 6» Шевченківського району міста Києва з 29.08.2022 року, декларацію укладено матір`ю, ОСОБА_1 , з лікарем-педіатром ОСОБА_5 . У разі захворювання, здійснення профілактичних оглядів та щеплень, звертається мати, ОСОБА_1 , цікавиться станом здоров`я сина, вчасно проходить профілактичні щеплення за віком, виконує усі рекомендації лікарів. За інформацією лікуючого лікаря, батько - ОСОБА_2 , жодного разу не був присутній на прийомі під час огляду дитини у лікаря (а.с.132-133).
Рішення суду першої інстанції в частині визначення місця проживання дитини мотивоване тим, що дитина потребує як материнського, так і батьківського виховання, тому, виходячи із найкращих інтересів дитини, суд вважав, що місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на поточному етапі доцільно визначити почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком, два тижні з матір`ю. Суд вважає за необхідне не стягувати зі сторін у справі аліменти на утримання дитини, оскільки на кожного з батьків буде покладено рівний тягар утримання дитини у період проживання сина сторін із ним чи нею.
Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст.  51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.
Таким чином, наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що дитина має право жити з батьками, має право на гармонійний розвиток в належних умовах. Батьки зобов`язані забезпечити дитині відповідні умови. У залежності від віку дитини спочатку місце проживання визначається законом з батьками, потім за їх спільною згодою. Після досягнення дитиною десятирічного віку вже враховується її думка щодо місця проживання з батьками які живуть окремо. За відсутності згоди, щодо визначення місця проживання дитини до чотирнадцяти років спір може бути вирішений судом. Після досягнення чотирнадцяти років дитина самостійно визначає місце проживання і у цьому випадку законом не визначено вирішення спору між батьками у судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 з квітня 2022 року проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , де умови для проживання, виховання та розвитку дитини створено належним чином. Він бажає проживати разом з матір`ю, з батьком бачився останній раз у квітні 2022 року, засобом телефонного зв`язку або за допомогою месенджерів не спілкується. 
Відповідно до довідки від 07.02.2024 № 11/02, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 6-А класі спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови № 165 міста Києва. Обслуговується в КНП «Дитяча клінічна лікарня № 6» Шевченківського району міста Києва з 29.08.2022 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що проживання дитини два тижні з батьком, а два тижні з матір`ю буде перешкоджати дитині в повній мірі відвідувати школу №165 м. Києва, в якій син навчається, оскільки батько проживає в іншому регіоні.
Крім того, вирішуючи спір суд фактично не встановив місця проживання дитини, зазначивши про почергове проживання дитини з батьками без зазначення конкретних тижнів місяця, що створює сприятливі умови для створення спорів та конфліктів між батьками. 
З огляду на викладене, таке рішення не буде відповідати найкращим інтересам дитини, не буде забезпечувати її розвитку у стійкому середовищі. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, що мати перешкоджає у спілкуванні дитини з батьком, тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови у визначенні місця проживання дитини з матір`ю і стягнення з батька аліментів на утримання дитини на користь матері.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі  п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Окрім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовну заяву та апеляційну скаргу задоволено, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 992 грн 40 коп. та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1488 грн 60 коп.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 
  
                                                                   у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 22 жовтня 2024 року в частині визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів на утримання дитини з батька на користь матері та задовольнити дані вимоги.
Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 992 грн 40 коп. та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1488 грн 60 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повне судове рішення складене 03 липня 2025 року. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина