ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/38166/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Войтович  І. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 серпня 2025 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,
за участю:
секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,
позивача - ОСОБА_1 , 
представника відповідача - Рябова О.А.,
представника відповідача - Міхеда О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт, ОСОБА_1 ) із адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП), Запорізької обласної прокуратури (далі - прокуратура), у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Шпоньку І.В.» від 12.04.2023 № 76дп-23 в частині притягнення прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на неї дисциплінарного стягнення у виді догани;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 26.04.2023 № 301к.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції на підставі аналізу обставин справи в контексті наведеного в рішенні нормативного регулювання дійшов висновку про доведення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів наявності у ОСОБА_1 з 05.08.2021 дисциплінарного проступку - потенційного конфлікту інтересів у кримінальному провадженні №42021082020000046, грубого порушення правил прокурорської етики, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у її об`єктивності, неупередженності та незалежності, у чесності та не підкупності органів прокуратури; порушення ОСОБА_1 статті 19 Закону України «Про прокуратуру», статті 9 КПК України, статті 5, 14, 19 Кодексу, відповідальність за який передбачено пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» КДКП встановлено та підтверджено. Означене правопорушення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів визначено як триваюче з 10.08.2021 (з наступного дня коли особа дізналась про порушення законодавства) та по 06.10.2022 - день виключення позивача із групи прокурорів у згаданому кримінальному провадженні.
Суд виснував, що Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів належним чином проведено дисциплінарне провадження, враховано не лише пояснення позивача, а й її позитивну характеристику, грубий характер проступку, ступінь вини, підтверджено склад дисциплінарного проступку, встановлені порушення норм діючого законодавства. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.
Апелянт, не оспорюючи фактичні обставини справи щодо виникнення у ОСОБА_1 потенційного конфлікту інтересів у кримінальному провадженні № 42021082020000046 з 05.08.2021 (дати винесення постанови про зміну групи прокурорів до якої включено її чоловіка ОСОБА_1 ) вважає висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції такими, що не відповідають обставинам справи.
Позивач зазначає про те, що судом не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_1 щодо усного повідомлення керівництва про наявність потенційного конфлікту інтересів у кримінальному провадженні, а також висновку Ради прокурорів України, згідно якого ОСОБА_1 вжито належних заходів для повідомлення безпосереднього керівника про факт наявності сімейних відносин між нею та прокурором ОСОБА_2 , а пізніше, у зв`язку із включенням до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні №42021082020000046 ОСОБА_2 , усно повідомлено про потенційний конфлікт інтересів у відповідності до вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та статті 14 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів.
Судом не наведено належних доводів, що спростовують твердження ОСОБА_1 про усне повідомлення керівника про потенційний конфлікт інтересів у кримінальному провадженні. Суперечності між показаннями ОСОБА_1 та інформацією, повідомленою керівництвом Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя внаслідок яких, на думку Комісії, неможливо підтвердити відомості щодо усного повідомлення про потенційний конфлікт інтересів у кримінальному провадженні №42021082020000046, жодним чином не спростовують факт повідомлення ОСОБА_1 безпосереднього керівника про потенційний конфлікт інтересів у спосіб, передбачений Законом. Вказана суперечність обґрунтовується намаганнями керівництва окружної прокуратури уникнути відповідальності за створення потенційного конфлікту інтересів та не вжиття заходів щодо його усунення після повідомлення про нього.
Судом не враховано, що відсутність запису у Книзі повідомлень про конфлікт інтересів свідчить насамперед про неналежну фіксацію усного повідомлення ОСОБА_1 про потенційний конфлікт інтересів та жодним чином не спростовує факт такого повідомлення. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язок особи, у якої виник потенційний конфлікт інтересів, перевіряти факт фіксації такого повідомлення. Відповідно до приписів встановлених Законами України «Про запобігання корупції» та «Про прокуратуру», невжиття заходів щодо належної фіксації повідомлення про конфлікт інтересів не є порушенням вимог, заборон та обмежень. 
Таким чином позивач вважає, що неможливість підтвердження чи спростування факту повідомлення про наявність потенційного конфлікту інтересів, здійсненого у відповідності до вимог ст. 28 Закону, не може бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Комісія не встановила достовірними та достатніми доказами фактів вчинення позивачам правопорушень, а його доводи нею не спростовані, відтак усі сумніви повинні трактуватись на його користь.
Суд посилаючись на роз`яснення НАЗК від 02.04.2021 № 5, невірно відобразив його зміст, оскільки відповідно до вказаного роз`яснення Національне агентство рекомендує здійснювати повідомлення про реальний/потенційний конфлікт інтересів у письмовій формі з реєстрацією відповідно до існуючої системи діловодства, що не відповідає категоричному формулюванню у судовому рішенні.
Позивач також зазначає, що підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності стало порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» - неповідомлення про потенційний конфлікт інтересів у кримінальному провадженні, а не потенційний конфлікт інтересів, як зазначено у рішенні суду. Наявність потенційного конфлікту інтересів у кримінальному провадженні, ніким не оспорюється.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року та від 03 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 липня 2025 року о 11:40 год.
Судове засідання 09 липня 2025 року знято з розгляду та призначено на 06 серпня 2025 року о 12:10 год.
У зв`язку із неявкою апелянта та враховуючи наявність його клопотання від 25 липня 2025 року, протокольною ухвалою колегії суддів від 06 серпня 2025 року судове засідання відкладено до 13 серпня 2025 року о 12:00 год.
08 травня 2025 року представником Запорізької обласної прокуратури подано відзив на апеляційну скаргу.
27 червня 2025 року представником Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подано відзив на апеляційну скаргу.
03 липня 2025 року позивачем подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
08 липня 2025 року представником Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подано клопотання про відкладення розгляду справи.
25 липня 2025 року позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в органах прокуратури працює із січня 2017 року до цього часу.
З 22.04.2021 обіймає посаду прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області.
Згідно з наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 08 грудня 2022 року № 1382-к ОСОБА_1 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12 грудня 2022 року до 14 вересня 2025 року.
06.12.2022 до Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів надійшли дисциплінарні скарги керівника Запорізької обласної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про вчинення дисциплінарного проступку прокурором ОСОБА_2 .
За допомогою автоматизованої системи дисциплінарну скаргу розподілено голові Комісії ОСОБА_4 , яким за результатами її вивчення 12.12.2022 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2-747дс-239дп-22 стосовно прокурора ОСОБА_2 .
Також, 06.12.2022 до КДКП надійшла дисциплінарна скарга керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 про вчинення прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.
Автоматизованою системою розподілу дисциплінарну скаргу цього ж дня розподілено члену Комісії ОСОБА_5 , яким 12.12.2022 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2-748дс-238ди-22 стосовно прокурора ОСОБА_1 .
Рішенням КДКП від 14.12.2022 № 227дп-22 дисциплінарні провадження № 07/3/2-747де-239ди-22 стосовно прокурора ОСОБА_2 та № 07/3/2-748дс-238дп-22 стосовно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження № 07/3/2-747дс-239дп-22.
Автоматизованою системою розподілу дисциплінарних скарг 15.12.2022 голову КДКП ОСОБА_4 визначено відповідальним за подальшу перевірку в об`єднаному дисциплінарному провадженні № 07/3/2-747дс-239дп-22.
За результатами перевірки 27.03.2023 головою КДКП складено висновок про відсутність дисциплінарного проступку в діях прокурорів, який із зібраними матеріалами передано на розгляд КДКП.
Прокурори ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомили КДКП про згоду на розгляд висновку за їх відсутності.
КДКП відповідно, враховуючи вимоги пункту 1 частини третьої статті 47 Закону України «Про прокуратуру», прийнято рішення про розгляд висновку за відсутності прокурорів.
12.04.2023, за наслідками розгляду висновку КДКП ухвалено рішення № 76дп-23 про притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного поступку, передбаченого пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також грубе порушення правил прокурорської етики у вигляді - догани.
До вказаного рішення КДК дійшла з наступного.
Скаржник у поданій скарзі вказав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є подружжям з 03 липня 2021 року. Заступником керівника Дніпровської окружної прокуратури Шевейком Р.І. 02 серпня 2021 року внесено відомості про визначення ОСОБА_7 старшою групи прокурорів у кримінальному провадженні №42021082020000046. Далі, 05 серпня 2021 року, у вказаному кримінальному провадженні призначено нову групу прокурорів у складі прокурорів ОСОБА_7 (старша групи), ОСОБА_2 та інших прокурорів. Від прокурорів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлення про наявність конфлікту інтересів не надходили.
За таких обставин скаржник вважав, що в діях вказаних прокурорів вбачаються ознаки дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» - вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; грубе порушення правил прокурорської етики.
Відповідно, КДКП встановила, що прокурори ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є подружжям із 03 липня 2021 року, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Відповідно до відомостей із Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №42021082020000046 від 02 серпня 2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 197-1 Кримінального кодексу України, заступником керівника Дніпровської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 02 серпня 2021 року внесено інформацію про визначення процесуальними керівниками прокурорів ОСОБА_7 (старша групи), ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Після цього, 05 серпня 2021 року, заступником керівника Дніпровської окружної прокуратури Запорізької області Шевейком Р.І. до ЄРДР внесено відомості про визначення нової групи процесуальних керівників, додавши до групи процесуальних керівників прокурора ОСОБА_2 .
Таким чином, ОСОБА_1 відповідно до положень частини першої статті 37 Кримінального процесуального кодексу України та пункту 5 розділу V Порядку організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 28 березня 2019 року № 51 (далі - Порядок № 51), який діяв до 01 жовтня 2021 року, була наділена повноваженням керувати діями інших прокурорів у групі прокурорів, у тому числі, ОСОБА_2 .
Прокурором ОСОБА_2 у вказаному кримінальному провадженні вчинено низку процесуальних дій.
Зокрема, до дисциплінарної скарги долучено клопотання слідчого про арешт майна, складені 04 серпня 2021 року та затверджені прокурором ОСОБА_2 , а також клопотання про арешт майна від 09 серпня 2021 року, яке затверджено ОСОБА_1 .
Лише 06 жовтня 2022 року, тобто через 14 місяців, постановою заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_8 призначено нову групу прокурорів у кримінальному провадженні №42021082020000046, з якої виключено ОСОБА_1 , залишено ОСОБА_2 та призначено інших прокурорів.
На підставі листа Генеральної інспекції Генерального прокурора від 04.10.2022 № 17/1/1-6363вих22 Запорізькою обласною прокуратурою проведено службове розслідування, за результатами якого констатовано порушення прокурорами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пункту 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо неповідомлення про наявність потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, недотримання вимог статті 9 КПК України, статті 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 5, 14, 19 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів при здійсненні процесуального керівництва у кримінальному провадженні №42021082020000046.
Згідно з листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 30 грудня 2022 року складовими конфлікту інтересів є приватний інтерес та службові повноваження, залежно від співвідношення яких виникає реальний чи потенційний конфлікт інтересів. Закон визначає приватний інтерес як будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, зокрема, зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.
Позаслужбові (сімейні) стосунки зумовлюють наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приватного інтересу.
Під час спільної роботи близьких осіб конфлікт інтересів виникає в тієї близької особи, яка має службові повноваження щодо прийняття рішень, або вчинення чи невчинення дій стосовно іншої близької особи.
У ОСОБА_2 як прокурора групи відсутні службові повноваження щодо вчинення дій, прийняття рішень розпорядчого характеру стосовно дружини, як старшого прокурора групи, що унеможливлює констатацію наявності в нього конфлікту інтересів.
Водночас, у ОСОБА_1 , враховуючи повноваження старшого прокурора групи, який керує діями інших прокурорів, з 05 серпня 2021 року як старшого прокурора виник потенційний конфлікт інтересів через наявність у сфері службових повноважень приватного інтересу, зумовленого позаслужбовими стосунками із чоловіком, що може вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання службових повноважень старшого прокурора групи стосовно чоловіка як прокурора групи.
Окрім цього НАЗК вказано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зверталися 22 листопада 2022 року та 15 грудня 2022 року з листами про надання роз`яснень.
Відповідно до листа керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_11 від 04 січня 2023 року, про факт укладання шлюбу між вказаними особами його усно повідомила ОСОБА_1 02 серпня 2021 року.
Про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів у кримінальному провадженні №42021082020000046 його не повідомлено.
Наказ виконувача обов`язків керівника Запорізької обласної прокуратури від 06 серпня 2021 року №1163к про зміну прізвища ОСОБА_1 надійшов до Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області 11 серпня 2021 року. Із вказаним наказом ознайомлено лише ОСОБА_1 .
Для уникнення потенційного чи реального конфлікту інтересів між працівниками у зв`язку із укладенням шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вирішено територіально розмістити подружжя в різних приміщеннях окружної прокуратури.
Відповідно до листа заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 про факт укладання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 йому стало відомо з тексту наказу від 06 серпня 2021 року №1163к «Про зміну прізвища ОСОБА_12 » в середині серпня 2021 року. Із вказаним наказом його не було ознайомлено. Зазначений документ він бачив серед інших документів у канцелярії окружної прокуратури.
Про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів у кримінальному провадженні №42021082020000046 його не було повідомлено.
Під час винесення постанов про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №42021082020000046 02 та 05 серпня 2021 року йому не було відомо про факт укладання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до Книги обліку усних та письмових повідомлень про конфлікт інтересів повідомлення про наявність конфлікту інтересів від ОСОБА_2 чи ОСОБА_1 не надходили.
Окрім цього, на підставі пункту 7-1 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про прокуратуру» листом Комісії від 21 грудня 2022 року перед Радою прокурорів України ініційовано питання надання роз`яснення щодо додержання вимог законодавства з приводу врегулювання конфлікту інтересів у діяльності прокурорів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до листа Ради прокурорів України від 21 березня 2023 року, Рада прокурорів України дійшла висновку, що прокурором ОСОБА_1 вжито належних заходів з метою запобігання конфлікту інтересів у порядку, передбаченому статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» та статтею 14 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів.
Так, Радою прокурорів України констатовано, що прокурор ОСОБА_1 з 02 до 31 липня 2021 року перебувала у щорічній відпустці. Після виходу зі щорічної відпустки, тобто 02 серпня 2021 року повідомила безпосереднього керівника про факт укладення шлюбу зі ОСОБА_2 . Також, 02 серпня 2021 року нею подано до відділу кадрів Запорізької обласної прокуратури копії відповідних документів, а саме копії паспорта з новим прізвищем ОСОБА_13 та свідоцтва про шлюб, з метою внесення змін до особової справи.
Наказом виконувача обов`язків керівника Запорізької обласної прокуратури Коваля А.В. від 06 серпня 2021 року № 1163к прізвище ОСОБА_12 змінено на ОСОБА_13 та внесено зміни до трудової книжки та особової справи. Відповідний наказ відділом кадрів того ж дня направлено до відома та ознайомлення до окружної прокуратури. Тобто, керівники окружної прокуратури були письмово повідомлені про факт укладення шлюбу ОСОБА_1 шляхом отримання відповідного наказу керівника Запорізької обласної прокуратури.
Згідно з висновком Ради прокурорів України з матеріалів, доданих до дисциплінарної скарги, вбачається, що ОСОБА_1 вжито належних заходів для повідомлення безпосереднього керівника про факт наявності сімейних відносин між нею та прокурором ОСОБА_2 , а пізніше, у зв`язку із включенням до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні №42021082020000046 ОСОБА_2 , усно повідомлено про потенційний конфлікт інтересів у відповідності до вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та статті 14 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів.
Окрім цього, до Ради прокурорів України прокурори ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо надання їм роз`яснень із вказаних вище питань не зверталися.
Як вбачається КДКП враховано зокрема, пояснення ОСОБА_1 , з яких слідує, що про конфлікт інтересів вона дізналася 09 серпня 2021 року, тобто в день, коли погоджувала слідчому клопотання про накладення арешту на майно після усунення недоліків у раніше поданих клопотаннях. У той же день, про виникнення потенційного конфлікту інтересів нею повідомлено заступника керівника окружної прокуратури, який фактично його створив через зміну групи прокурорів. Безпосереднього керівника про потенційний конфлікт інтересів вона повідомила усно не пізніше наступного робочого дня, а саме 10 серпня 2021 року. Чи вносився керівником відповідний запис про її усне повідомлення про конфлікт інтересів до Книги усних та письмових повідомлень про конфлікт інтересів, їй до моменту ознайомлення з матеріалами службового розслідування невідомо. ОСОБА_1 не погодилася із твердженнями заступника керівника прокуратури про те, що йому взагалі не було відомо про факт її родинних відносин, оскільки 02 серпня 2021 року нею усно повідомлено безпосереднього керівника про факт укладення шлюбу зі ОСОБА_2 . Цього ж або наступного дня нею подано до відділу кадрів Запорізької обласної прокуратури копії відповідних документів та виданий наказ про зміну прізвища, внесено зміни до ЄРДР. Тому ОСОБА_1 вважає, що нею вжито належних заходів щодо повідомлення безпосереднього керівника про потенційний конфлікт інтересів. Водночас погодилася, що належну фіксацію вказаного повідомлення у Книзі усних та письмових повідомлень про конфлікт інтересів окружної прокуратури, а також факт усунення потенційного конфлікту інтересів, нею своєчасно не перевірено.
КДКП зауважила, що спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції є НАЗК, якому надано право на проведення перевірок можливих фактів порушення вимог відповідного Закону, надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та у листі НАЗК від 30 грудня 2022 року повідомлено, що у ОСОБА_1 , враховуючи повноваження старшого прокурора групи, який керує діями інших прокурорів, з 05 серпня 2021 року, як старшого прокурора, виник потенційний конфлікт інтересів через наявність у сфері службових повноважень приватного інтересу, зумовленого позаслужбовими стосунками із чоловіком, що може вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання службових повноважень старшого прокурора групи стосовно чоловіка як прокурора групи.
Разом з тим, комплексно проаналізувавши сукупність усіх обставин, отриманих у дисциплінарному провадженні, хоча Рада прокурорів України дійшла висновку, що прокурором ОСОБА_1 вжито належних заходів з метою запобігання конфлікту інтересів у порядку, передбаченому статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» та статтею 14 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, однак, враховуючи суперечності у поясненнях, наданих ОСОБА_1 , та інформації, повідомленої керівництвом Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, Комісія вважає, що неможливо підтвердити відомості щодо усного повідомлення ОСОБА_1 про наявність у неї конфлікту інтересів у кримінальному провадженні №42021082020000046.
Неповідомлення про наявність потенційного конфлікту інтересів є правопорушенням, пов`язаним із корупцією, за вчинення якого у встановленому порядку прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Рішенням науково-методичної ради Генеральної прокуратури України (протокол № 6 від 20 вересня 2017 року) схвалено Рекомендації щодо запобігання виникненню реального чи потенційного конфлікту інтересів у діяльності працівників органів прокуратури та шляхи їх врегулювання. Форма повідомлення про наявність конфлікту інтересів, згідно з цими Рекомендаціями, може бути усною, письмовою (зокрема в електронній формі). Пропонується повідомлення подавати у письмовій формі. Спосіб повідомлення слід обирати, з огляду на кожну конкретну ситуацію. Якщо порядок врегулювання конфлікту інтересів не викликає сумнівів та не потребує прийняття рішення у формі організаційно-розпорядчого або процесуального документа, для оперативності таке повідомлення може бути зроблено працівником усно. На цім, керівник про прийняте рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів може повідомити працівника як усно, так і письмово. В інших випадках рекомендується повідомлення робити в письмовій формі і передавати через спеціаліста, який відповідає за реєстрацію кореспонденції. Ураховуючи, що за неповідомлення особою про реальний або потенційний конфлікт інтересів у встановленому порядку настає адміністративна та дисциплінарна відповідальність відповідно, отримання усних та письмових повідомлень, інформування про їх розгляд доцільно фіксувати у Книзі обліку усних та письмових повідомлень про конфлікт інтересів. Фіксація факту повідомлення, по-перше, гарантовано є доказом виконання пункту 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» працівником, по-друге, дає змогу керівнику ретельно проаналізувати повідомлення та прийняти обґрунтоване рішення у строки, передбачені у частині третій статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Аналогічно у розділі 3.2 Методичних рекомендаціях «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» з приводу запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» від 02 квітня 2021 року № 5 (чинних на станом на 10 серпня 2021 року) НАЗК вказує, що у Законі не зазначено, у якій саме формі слід повідомляти про конфлікт інтересів. Однак НАЗК рекомендує здійснювати повідомлення про реальний/потенційний конфлікт інтересів у письмовій формі з реєстрацією відповідно до існуючої системи діловодства. Письмове повідомлення, по-перше, буде документальним підтвердженням того, що особа дійсно повідомила про наявність конфлікту інтересів, а по-друге - дасть можливість безпосередньому керівнику детально проаналізувати ситуацію та визначитися із оптимальним способом врегулювання конфлікту інтересів.
Саме для уникнення таких суперечностей щодо усного повідомлення про конфлікт інтересів, його змісту та дня повідомлення, необхідна письмова (зокрема в електронній формі) фіксація факту повідомлення про наявність конфлікту інтересів, що ОСОБА_1 не зроблено.
Подання нею 02 серпня 2021 року (ще до винесення 05 серпня 2021 року постанови у кримінальному провадженні №42021082020000046 про включення до групи прокурорів ОСОБА_2 та виникнення потенційного конфлікту інтересів) до відділу кадрів Запорізької обласної прокуратури копії відповідних документів, а саме копії паспорта з новим прізвищем ОСОБА_13 та свідоцтва про шлюб, з метою внесення змін до особової справи, видання від 06 серпня 2021 року наказу про зміну прізвища, призначення на посаду в один день, не можна вважати належним повідомленням про наявність конфлікту інтересів.
Отже, зроблено висновок про те, що у прокурора ОСОБА_1 з 05 серпня 2021 року виник потенційний конфлікт інтересів у кримінальному провадженні №42021082020000046 через наявність у сфері службових повноважень приватного інтересу, зумовленого позаслужбовими стосунками з чоловіком, що може вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання службових повноважень старшого прокурора групи стосовно чоловіка як прокурора групи. Про вказаний конфлікт інтересів їй стало відомо 09 серпня 2021 року, коли вона погоджувала клопотання про накладення арешту на майно. Факт її усного повідомлення неможливо жодним чином перевірити та підтвердити, оскільки нею не перевірено факту внесення такого усного повідомлення до відповідної Книги усних та письмових повідомлень про конфлікт інтересів. Тому, починаючи з 10 серпня 2021 року до 06 жовтня 2022 року (дня виключення її з групи прокурорів у кримінальному провадженні №42021082020000046)) нею не вжито належних заходів для фіксації повідомлення про конфлікт інтересів, а також не ініційовано внесення змін до групи прокурорів для усунення порушень, передбачених антикорупційним законодавством.
Такі факти підтверджують допущення прокурором ОСОБА_1 грубого порушення правил прокурорської етики.
Аналізом практики Комісії до дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, можна віднести протиправні позаслужбові стосунки - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб; вчинення прокурором дій на користь окупаційної влади, перехід на бік ворога, зайняття колабораційною діяльністю, добровільне та свідоме перебування під час війни на території ворога; порушення прокурором вимог, заборон та обмежень, встановлених Законами України «Про запобігання корупції», «Про прокуратуру».
Тому неповідомлення про потенційний конфлікт інтересів може вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень у кримінальному провадженні, не сприяє виконанню завдань кримінального провадження та, як наслідок, порочить звання прокурора.
Відтак, КДКП дійшла висновку, про те, що прокурором ОСОБА_1 порушено вимоги статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», статті 19 Закону України «Про прокуратуру», статті 9 КПК України, статті 5, 14, 19 Кодексу, тобто вчинено дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачено пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», і наявні підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальності вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також грубе порушення правил прокурорської етики.
Встановлене вчинення прокурором ОСОБА_1 вказаного дисциплінарного проступку КДКП підтверджує у висновку: дисциплінарною скаргою; матеріалами службового розслідування; постановами про призначення групи прокурорів від 05 серпня 2021 року та від 06 жовтня 2022 року; Книгою усних та письмових повідомлень про конфлікт інтересів; листами НАЗК від 22 та 30 грудня 2022 року; листом керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_11 ; листом заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 .
Дії та бездіяльність прокурора ОСОБА_1 віднесено до триваючих правопорушень, а тому днем початку вчинення дисциплінарного проступку визначено 10 серпня 2021 року, тобто наступний день після того, як вона дізналася про виникнення конфлікту інтересів, а завершення - 06 жовтня 2022 року, тобто день винесення постанови про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні №42021082020000046, якою її виключено з групи прокурорів, та усунення конфлікту інтересів. Отже, встановлений законодавством строк для прийняття Комісією рішення про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, не минув.
При виборі виду дисциплінарного стягнення стосовно прокурора ОСОБА_1 КДКП враховано її позитивну характеристику, грубий характер проступку, ступінь вини, тому КДКП дійшла висновку про можливість накладення на неї стягнення у виді догани. Інших обставин, що мають значення для прийняття рішення у дисциплінарному провадженні, не встановлено.
19.04.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та на електрону адресу ОСОБА_1 направлено копію рішення КДКП від 12.04.2023 №76дп-23, а також керівнику Запорізької обласної прокуратури для застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.
На підставі рішення КДКП від 12.04.2023 №76дп-23 наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 26.04.2023 № 301к щодо ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді - догани.
Не погоджуючись зі спірними рішенням та наказом позивач звернулась до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З метою визначення основних принципів, моральних норм правил прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою, Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, затверджено Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів (далі - Кодекс професійної етики).
За змістом частин 1 та 2 статті 11 зазначеного Кодексу прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.
За правилами статей 32, 33 цього Кодексу передбачено, що оцінка дотримання норм професійної етики та поведінки прокурора може проводитися під час дисциплінарного провадження та надаватися при вирішенні питань щодо підвищення по службі, присвоєння класного чину, підготовці характеристик та рекомендацій. Відповідно до Закону України "Про прокуратуру" прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу.
Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Згідно з частиною 1 статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.
За змістом частини 1 статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
Дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів.
На підставі частин 4, 10 статті 46 Закону № 1697-VII передбачено, що після відкриття дисциплінарного провадження член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки.
Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.
Відповідно до частини 5 статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності.
Згідно зі статтею 48 Закону № 1697-VII при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
За змістом частини 9 статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури.
Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
Згідно зі статтею 21 Кодексу прокурорської етики та поведінки прокурорів, затвердженим всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, визначено, що прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.
Згідно з пунктами 5, 6 частини першої, частини другої статті 43 Закону № 1697-VII, прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав, окрім іншого: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Відповідно до частини першої, другої статті 45, частини десятої статті 46 Закону № 1697-VII, дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Рекомендований зразок дисциплінарної скарги розміщується на вебсайті Офісу Генерального прокурора.
Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.
Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження (частина перша статті 47 Закону № 1697-VII).
Відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора (частина перша статті 48 Закону № 1697-VII).
Відповідно до частини третьої статті 48 Закону № 1697-VII, при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
Приписами частини першої, частини четвертої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.
Так, за наслідками розгляду висновку КДКП ухвалено рішення №76дп-23 про притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного поступку, передбаченого пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» - вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також грубе порушення правил прокурорської етики.
Зокрема, спірним висновком встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки ОСОБА_1 не вчинила належних заходів для уникнення конфлікту інтересів при призначенні її 05.08.2021 старшою у групі прокурорів у кримінальному провадженні №42021082020000046 від 02 серпня 2021 року, до якої увійшов її чоловік ОСОБА_2 .  
За змістом апеляційної скарги позивач вказує, що фактичні обставини справи щодо виникнення у неї потенційного конфлікту інтересів у кримінальному провадженні №42021082020000046 з 05.08.2021 (дати винесення постанови про зміну групи прокурорів до якої включено її чоловіка ОСОБА_1 ) не є спірними та нею не заперечуються.
Мотиви незгоди апелянта зводяться до того, що висновки відповідача про неповідомлення про наявний потенційний конфлікт інтересів є безпідставними та помилковими.
Так, позивач зазначає про те, що про конфлікт інтересів вона дізналася 09 серпня 2021 року, тобто в день, коли погоджувала слідчому клопотання про накладення арешту на майно після усунення недоліків у раніше поданих клопотаннях.
Надалі, 09 серпня 2021 року вона усно повідомила керівництво про наявний потенційний конфлікт інтересів у кримінальному провадженні, але судом не наведено належних доводів, що спростовують такі твердження ОСОБА_1 . 
У контексті означеного, колегія суддів звертає увагу на відсутність у матеріалах справи доказів фіксації у Книзі усних та письмових повідомлень про конфлікт інтересів повідомлення ОСОБА_1 від 09 серпня 2021 року.
Обираючи стандарт доказування, який має використовуватися в дисциплінарних провадженнях, і беручи до уваги публічно-правову природу дисциплінарної відповідальності, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей».
Він означає, що в достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.
Підґрунтям стандарту «поза розумним сумнівом» є фундаментальна цінність суспільства - гірше осудити невинного, ніж дозволити винному уникнути покарання; відповідно суспільство, яке цінує добре ім`я і свободу кожного, не повинно засуджувати людину, коли є розумні сумніви в її винуватості.
З огляду на відсутність належних та допустимих доказів реєстрації у Книзі усних та письмових повідомлень про конфлікт інтересів повідомлення ОСОБА_1 від 09 серпня 2021 року, твердження позивача в даній частині не є спроможними.
Крім того, згідно листа керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Солодкого О.С. від 04 січня 2023 року про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів у кримінальному провадженні №42021082020000046 його не повідомлено.
Відповідно до листа заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів у кримінальному провадженні №42021082020000046 його не було повідомлено; під час винесення постанов про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №42021082020000046 02 та 05 серпня 2021 року йому не було відомо про факт укладання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» на осіб, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, покладено обов`язок: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.
Безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов`язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.
У разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов`язана звернутися за роз`ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.
Частиною другою статті 29 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, у яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів, можуть самостійно вжити заходів щодо його врегулювання шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику або керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади. Позбавлення приватного інтересу має виключати будь-яку можливість його приховування.
Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про запобігання корупції» усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, а також залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації здійснюється за рішенням керівника органу або відповідного структурного підрозділу, в якому працює особа.
Позивач погоджується, що належну фіксацію вказаного повідомлення у Книзі усних та письмових повідомлень про конфлікт інтересів окружної прокуратури, а також факт усунення потенційного конфлікту інтересів, нею своєчасно не перевірено.
Разом з тим, судова колегія враховує, що з 10 серпня 2021 року до 06 жовтня 2022 року (дня виключення її з групи прокурорів у кримінальному провадженні №42021082020000046) позивачем не вжито жодних заходів для фіксації повідомлення про конфлікт інтересів, а також не ініційовано внесення змін до групи прокурорів для усунення порушень, передбачених антикорупційним законодавством.
З огляду на тривалість вчиненого діяння, суд звертає увагу на відсутність у матеріалах справи доказів самостійного вжиття заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів після його з`ясування 09 серпня 2021 року шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу до 06 жовтня 2022 року з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику або керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади.
Побічно судова колегія також зауважує, що припущення апелянта про те, що відсутність запису у Книзі повідомлень про конфлікт інтересів свідчить про неналежну фіксацію усного повідомлення ОСОБА_1 про потенційний конфлікт інтересів та не спростовує факт такого повідомлення, жодними належними та допустимими доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України не підтвердженні. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем також не спростовується відсутність рішення безпосереднього керівника щодо врегулювання конфлікту інтересів, строк прийняття якого в спірному випадку закінчився 11 серпня 2021 року.
За правовими позиціями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах у справах №1440/2177/18 від 02 жовтня 2019 року та №560/1779/19 від 10 червня 2020 року, потенційний чи реальний конфлікт інтересів може бути підставою для дисциплінарної відповідальності у випадку надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису НАЗК.
Згідно з листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 30 грудня 2022 року позаслужбові (сімейні) стосунки зумовлюють наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приватного інтересу; у ОСОБА_1 , враховуючи повноваження старшого прокурора групи, який керує діями інших прокурорів, з 05 серпня 2021 року як старшого прокурора виник потенційний конфлікт інтересів через наявність у сфері службових повноважень приватного інтересу, зумовленого позаслужбовими стосунками із чоловіком, що може вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання службових повноважень старшого прокурора групи стосовно чоловіка як прокурора групи.
В частині доводів апелянта щодо відсутності факту вчинення дій в умовах потенційного конфлікту інтересів судова колегія враховує, що підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності слугував лише факт неповідомлення про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів у кримінальному провадженні №42021082020000046. 
Судова колегія також враховує, що відповідно до частин першої та другої статті 11 Кодексу професійної етики прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.
За змістом статті 19 Кодексу прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі: вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів.
Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та основними обов`язками і правами прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори повинні: завжди підтримувати честь та гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.
Згідно з пунктом 51 Висновку Консультативної ради європейських прокурорів (КРЕП) від 23 листопада 2018 року № 13 (2018) «Незалежність, підзвітність та етика прокурорів» визначено, що повага до верховенства права зумовлює високі етичні стандарти у поведінці прокурорів та суддів, як під час, так і за межами виконання службових обов`язків, що дозволяє створити у суспільстві довіру до правосуддя. Прокурори діють від імені людей і в інтересах суспільства. Тому вони повинні завжди підтримувати особисту доброчесність і діяти відповідно до закону, справедливо, неупереджено та об?єктивно, поважаючи та дотримуючись основних прав і свобод, включаючи презумпцію невинуватості, право на справедливий суд і принципи рівності сторін, поділ влади та обов?язкову силу остаточних судових рішень. Вони зобов?язані бути вільними від політичного чи іншого впливу.
Відповідно до пунктів 1, 3 Керівних принципів, що стосуються державних обвинувачів, які прийняті восьмим Конгресом Організації Об`єднаних Націй з профілактики злочинності та поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), особи, відібрані як обвинувачі, повинні мати високі моральні якості та здібності. Обвинувачі, будучи найважливішими представниками системи відправлення кримінального правосуддя, завжди зберігають честь та гідність своєї професії.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2024 року у справі №9901/865/18 дійшла висновку, що повноваження Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів стосовно оцінювання обставин, пов`язаних з дисциплінарним проступком прокурора, його особистих якостей, наявність чи відсутність шкоди авторитету прокуратури внаслідок дій чи бездіяльності прокурора, якому ставлять у провину вчинення дисциплінарного проступку, вибір виду дисциплінарного стягнення - є дискреційними та належать до її виключних повноважень, у зв`язку із чим результати такої оцінки не можуть бути об`єктом судового контролю.
В аспекті обставин і аргументів, які встановлено і викладено Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів в оскаржуваному рішенні, колегія суддів не вбачає вагомих, достатніх підстав для втручання в оскаржуване рішення дисциплінарного органу, оскільки це рішення не видається і не є незаконним, надмірно формальним, свавільним, явно несправедливим, дискримінаційним, номінальним, декларативним чи таким, що містить істотні порушення здійснення процедури розгляду дисциплінарного провадження, зокрема й права позивача бути почутим, за яких таке рішення дисциплінарного органу не може залишатися в силі.
Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів у спірному рішенні достатньою мірою аргументувала, які саме обставини та у зв`язку із чим, на її думку, можуть негативно вплинути на суспільну довіру до органів прокуратури.
Рішення ухвалено на відкритому засіданні на підставі наявних у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів матеріалів, після їх дослідження та обговорення обставин, що стали підставою для відкриття дисциплінарного провадження. Беручи до уваги те, що відповідач ухвалив спірне рішення на підставі волевиявлення більшості його членів за результатом дослідження обставин на відкритому засіданні, навів мотиви свого висновку, судова колегія не вбачає упередженості чи свавільності у діях відповідача або інших обставин, які б дозволяли ставити під сумнів результати голосування членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.
За наведених обставин колегія суддів висновує, що встановлені Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів обставини є обґрунтованими та достатніми для висновку про наявність у його діях ознак дисциплінарного проступку, а отже, і про наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, передбаченої пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани, що є водночас найм`якішим дисциплінарним стягненням, яке могло бути застосоване за вчинення дисциплінарного проступку.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності на законних підставах.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови виготовлено 13 серпня 2025 року 

Суддя доповідач:                                              В.Ю. Ключкович

Судді:                                                                    О.О. Беспалов

                                                                                 І.О. Грибан