ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" червня 2025 р.           Справа№ 927/37/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Руденко  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Кропивної Л.В. 

при секретарі:                               Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;            
від відповідача: не з`явився, 

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат"
на рішення господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 
у справі №927/37/25 (суддя Романенко А.В.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат"
до фізичної особи - підприємця Зайцева Олександра Олександровича
про стягнення 221099, 86 грн,

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

У січні 2025 року позивач звернувся до господарського суду Чернігівської області  з позовною заявою до  відповідача  про стягнення 221099, 86 грн заборгованості по орендним платежам за період з грудня 2022 по грудень 2024 роки та витрат по утриманню орендованого майна за період з грудня 2022 по грудень 2023 роки. 
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору оренди №07-12-2022 від 07.12.2022 в частині внесення періодичних платежів за оплатне строкове користування нежитловим приміщенням, торгівельним павільйоном, загальною площею 20 кв. м., за адресою: м. Чернігів, вул. Дніпровська, 31.
Рішенням господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 відмовлено в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" до фізичної особи - підприємця Зайцева Олександра Олександровича про стягнення 221099, 86 грн.
Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що підставою для нарахування та стягнення орендної плати за строкове користування об`єктом оренди, є його фактична передача в користування орендарю за актом приймання передачі, що сторони і передбачили умовами договору. Орендна плата нараховується та сплачується з дати підписання акта прийманні-передачі приміщення в оренди по день фактичного повернення приміщення  орендодавцю. В свою чергу в матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі приміщення, а отже позивачем не підтверджено використання відповідачем у період з грудня 2022 по грудень 2024 роки у своїх підприємницькій діяльності належного позивачу майна, тому відсутні правові підстави покладення на відповідача обов`язку з відшкодування вартості витрат з утримання об`єкту оренди у спірний період.  Документ, поданий позивачем до суду на підтвердження права Павленко І.М. діяти від імені ФОП Зайцева О.О. у правовідносинах, що виникають з умов договору від 07.12.2022 №07-12-2022 не ідентифікує ані особу довірителя, ані особу повіреного. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 по справі №927/37/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ТОВ "Салтівський м`ясокомбінат" до ФОП Зайцева Олександра Олександровича про стягнення 221099, 86 грн заборгованості по орендним платежам за період з грудня 2022 по грудень 2024 років та витрат по утриманню орендованого майна за період з грудня 2022 по грудень 2023 років; стягнути з ФОП Зайцева Олександра Олександровича на користь ТОВ "Салтівський м`ясокомбінат" судовий збір, який було сплачено ним за подання апеляційної скарги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушено права сторони на судовий захист. Також судом першої інстанції не було взято до уваги що в матеріалах справи містяться платіжні інструкції про перерахування коштів на рахунковий рахунок позивача які містять інформацію в призначенні платежу за оренду №07-12-2022 від 07.12.2023, за Зайцева О.О., або відповідно до рахунку виставленого позивачем. Суд безпідставно не взяв до уваги розписку від 23.01.2023 про те, що ФОП Зайцев О.О. дозволяє Павленко Інні Володимирівні проводити діяльність та території орендованого складу, підписувати накладні, а також проводити трудову діяльність на території орендованого магазину. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 апеляційну скаргу у справі №927/37/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 було прийнято до розгляду апеляційну скаргу  ТОВ "Салтівський м`ясокомбінат" та призначено розгляд справи на 20.05.2025.
У судове засідання 20.05.2025 представники сторін не з`явились, про причини неявки  суд не повідомили.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від  20.05.2025 розгляд справи відкладено на 17.06.2025.
17.06.2025 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача, в клопотанні доводи апеляційної скарги підтримав просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.   
В судове засідання 17.06.2025 представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце справи сторони повідомлялись належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів до їх електронних кабінетів через систему «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа, а також рекомендованим листом з повідомленням («Укрпошта»). (а.с. 113-115)
Відповідно до  ст. 242 ГПК України  днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету.
Частинами 5 та 7 ст. 6 ГПК України визначено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Відповідно до ч. 12  ст. 270 ГПК України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
А тому, колегія суддів, зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, враховуючи подане клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності його представника, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін у судовому засіданні 17.06.2025.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 ГПК України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 07.12.2022 між ТОВ "Салтівський м`ясокомбінат" (позивач) та ФОП Зайцева О.О. (відповідач) було укладено договір оренди №07-12-2022 (а.с. 6-9).
За умовами якого (пункти 1.1., 2.1.) ТОВ "Салтівський м`ясний комбінат" (далі - орендодавець) передає ФОП Зайцеву О.О. (далі - орендар) у строкове платне користування без права викупу торгівельний павільйон (далі - об`єкт оренди), загальною площею 20,00 кв. м., на строк визначений в п. 6.1. цього Договору, за адресою: м. Чернігів, вул. Дніпровська, 31. Цільове призначення майна, що орендується, розміщення магазину з продажу продовольчих товарів. Технічний стан та інші характеристики приміщення, що передається в оренду на умовах цього Договору, перелік обладнання, що передається в оренду, його стан, а також показники всіх лічильників комунальних послуг, що надаються орендареві на об`єкті оренди, зафіксовані в акті прийому - передачі (додаток №1), який є невід`ємною частиною цього Договору, і повністю задовольняють орендаря.
Факт передачі об`єкта оренди орендареві підтверджується актом прийому-передачі в оренду об`єкта оренди, що підписується сторонами. У момент підписання акту прийому-передачі в оренду об`єкта оренди, орендодавець передає орендареві ключі від об`єкта оренди. В момент підписання акта прийому-передачі в оренду, об`єкта оренди, орендодавець передає орендареві ключі від об`єкта оренди (п. 2.1).
Позивачем на виконання умов договору оренди від 07.12.2022 №07-12-2022, у період з грудня 2022 по грудень 2023 роки, виставив відповідачу наступні рахунки - фактури: 
№0000-124516 від 13.12.2022 на суму 16451,61 грн (за перший та останній місяці оренди) (а.с. 17);
№0000-123118 від 12.01.2023 на суму 6174, 59 грн (відшкодування дозволу на використання ТМ (роялті); відшкодування витрат з утримання земельної ділянки) (а.с. 17 зворот);
№0000-022367 від 15.02.2023 на суму 14025, 41 грн (оренда за січень 2023 року; відшкодування дозволу на використання ТМ (роялті)) (а.с. 18);
№0000-010903 від 20.02.2023 на суму 1974, 59 грн (оренда за лютий 2023 року) (а.с. 18 зворот);
№0000-123866 від 06.03.2023 на суму 1236, 64 грн (відшкодування витрат за електроенергію за лютий 2023 року) (а.с. 19);
№0000-133122 від 07.04.2023 на суму 6051, 36 грн (оренда за березень 2023 року; відшкодування витрат за електроенергію) (а.с. 19 зворот); 
№0000-044000 від 10.05.2023 на суму 11309, 84 грн (оренда за квітень 2023 року; відшкодування витрат за електроенергію) (а.с. 20);
№0000-106111 від 06.06.2023 на суму 10000, 00 грн (оренда за травень 2023 року) (а.с. 20 зворот);
№0000-123857 від 07.07.2023 на суму 13839, 35 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за червень 2023 року) (а.с. 21);
№0000-123868 від 07.07.2023 на суму 651, 36 грн (відшкодування витрат за електроенергію) (а.с. 21 зворот);
№0000-073452 від 07.08.2023 на суму 12617, 58 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за липень 2023 року) (а.с. 22);
№ 0000-083503 від 08.09.2023 на суму 13301,16 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за серпень 2023 року); (а.с.22 зворот)
№0000-093256 від 09.10.2023 на суму 12718, 66 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за вересень 2023 року) (а.с. 23);
№0000-110041 від 31.10.2023 на суму 2666,8 1 грн (відшкодування витрат за електроенергію в жовтні 2023 року) (а.с. 23 зворот);
№0000-110040 від 31.10.2023 на суму 10000, 00 грн (оренда за жовтень 2023 року) (а.с. 24);
№0000-11001 від 01.12.2023 на суму 17462, 33 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за листопад 2023 року) (а.с. 24 зворот);
№0000-123321 від 04.01.2024 на суму 16632, 77 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за грудень 2023 року) (а.с. 25).
Позивач звернувся до суду з майновими вимогами до ФОП Зайцева О.О. (відповідач) про стягнення 221099, 86 грн заборгованості по орендним платежам за період з грудня 2022 по грудень 2024 роки та витрат по утриманню орендованого майна за період з грудня 2022 по грудень 2023 роки, в зв`язку з порушенням відповідачем умов договору оренди від 07.12.2022 №07-12-2022, в частині своєчасного розрахунку за строкове оплатне користування орендованим майном, торгівельним павільйоном, загальною площею 20,00 кв. м., за адресою: м. Чернігів, вул. Дніпровська, 31, та відшкодування витрат з утримання цього майна.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що підставою для нарахування та стягнення орендної плати за строкове користування об`єктом оренди, є його фактична передача в користування орендарю за актом приймання передачі, який відсутній в матеріалах справи, а отже позивачем не підтверджено використання відповідачем у період з грудня 2022 по грудень 2024 роки у своїх підприємницькій діяльності належного позивачу майна, тому відсутні правові підстави покладення на відповідача обов`язку з відшкодування вартості витрат з утримання об`єкту оренди у спірний період.  
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Як встановлено п. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За частиною 1  статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 цієї статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.
За частинами 1, 6 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України, з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.
Частинами 1, 4 статті 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Як вже зазначалось та було встановлено судом першої інстанції 07.12.2022 сторонами був укладений договір оренди №07-12-2022, за умовами якого (пункти 1.1., 2.1.) ТОВ "Салтівський м`ясний комбінат" (далі - орендодавець) передає ФОП Зайцеву О.О. (далі - орендар) у строкове платне користування без права викупу торгівельний павільйон (далі - об`єкт оренди), загальною площею 20,00 кв. м., на строк визначений в п. 6.1. цього Договору, за адресою: м. Чернігів, вул. Дніпровська, 31. Цільове призначення майна, що орендується, - розміщення магазину з продажу продовольчих товарів (п. 1.1).
Умовами пункту 2.1 договору сторони погодили що факт передачі об`єкта оренди орендареві підтверджується актом прийому-передачі в оренду об`єкта оренди, що підписується сторонами. У момент підписання акту прийому-передачі в оренду об`єкта оренди, орендодавець передає орендареві ключі від об`єкта оренди.
 При зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості по орендній платі, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі об`єкта оренди в користування орендареві.
Аналізуючи вищевказані норми права та умови договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт передачі позивачем та отримання відповідачем у строкове оплатне користування спірного приміщення, належними доказами не підтверджений, оскільки  в матеріалах справи відсутній акт прийому - передачі в оренду торгівельного павільйону, загальною площею 20,00 кв. м., за адресою: м. Чернігів, вул. Дніпровська, 31, необхідність підписання якого сторонами визначена умовами договору оренди №07-12-2022 (пункти 1.1., 2.1., 2.2., 10.1.), та який має бути невід`ємною частиною цього договору.
Доводи апеляційної скарги про те, що використання відповідачем у період з грудня 2022 по грудень 2024 роки у своїй підприємницькій діяльності належного позивачу майна, є необґрунтованими та спростовуються відсутністю в матеріалах справи належних підтверджуючих документів, передачі об`єкта оренди за актом приймання-передачі. 
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що від імені відповідача здійснювались платежі за користування об`єктом оренди платником ФОП Павелко І.В. не є належним підтвердження передачі та використання в господарській діяльності відповідача  торгівельного павільйону, загальною площею 20,00 кв. м, розташованого за адресою м. Чернігів , вул. Дніпровська 31.
Документ, що долучений апелянтом до матеріалів справи (а.с. 29), на підтвердження доручення ФОП Зайцевим Олександром Олександровичем проводити Павленко Інні Миколаївні трудову діяльність на території орендованого складу та магазину, з правом підпису накладних, правомірно оцінений судом першої інстанції як неналежний та недопустимий доказ, у розумінні статей 76, 77 ГПК України,  огляду на наступне
За частиною 3 статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, установлених актами цивільного законодавства.
Частинами 1, 3 статті 244 ЦК України унормовано, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (частина 1 статі 245 ЦК України).
Документ, поданий позивачем на підтвердження права Павленко І.М. діяти від імені ФОП Зайцева О.О. у правовідносинах, що виникають з умов договору від 07.12.2022 №07-12-2022, не ідентифікує ані особу довірителя, ані особу повіреного (не зазначені паспортні дані зазначених осіб, їх ідентифікаційні номери, дата народження, місце реєстрації / проживання тощо), так само не визначено на вчинення яких саме дій уповноважено повіреного та щодо якого саме майна довірителя.
Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що Павленко І.М. проводячи частковий розрахунок по орендним платежам та за спожиті комунальні послуги згідно з рахунками, виставленими на підставі договору від 07.12.2022 №07-12-2022, діяла від імені ФОП Зайцева О.О., не ґрунтуються на належних доказах .
Договір оренди від 07.12.2022 №07-12-2022 є двосторонньою угодою, що є підставою для виникнення в сторін цього правочину правовідносин з оренди нерухомого майна. Натомість сам факт підписання договору сторонами не засвідчує отримання відповідачем в оренду спірного приміщення.
Враховуючи вищевикладене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутні правих підстави для стягнення з відповідача орендних платежів за договором від 07.12.2020 №07-12-2022, у період з грудня 2022 по грудень 2024 роки.
Щодо  доводів позовної заяви та апеляційної скарги про  відшкодування вартості комунальних послуг по утриманню орендованого майна в період з грудня 2022 по грудень 2023 роки, колегія суддів зазначає, що за умовами п. 4.2. договору оренди №07-12-2022 вартість комунальних послуг не входить до складу орендної плати. Відшкодування орендодавцю витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг та/або обслуговування інженерних комунікацій, здійснюється окремо (додатково) за фактом їх споживання на підставі відповідних рахунків орендодавця. Такі розрахунки мають бути здійснені щомісячно протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання орендарем відповідних рахунків орендодавця. Зняття показників лічильника за споживання електроенергії здійснюється разом з представниками орендодавця та орендаря.
За умовами п. 3.2.14. договору оренди №07-12-2022 орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю витрати за користування комунальними послугами в розмірі фактичних витрат, розрахованих пропорційно займаній площі або згідно з показань приладів обліку, на підставі виставлених рахунків, підтверджених копіями рахунків комунальних підприємств або інших постачальників послуг. Такі розрахунки (відшкодування) мають бути здійснені протягом 5-ти банківських днів з моменту пред`явлення орендодавцем відповідних рахунків на оплату з копіями підтверджуючих документів.
Враховуючи недоведення позивачем факту передачі в оренду відповідачу спірного приміщення, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави покладення на нього обов`язку з відшкодування вартості витрат з утримання об`єкту оренди в спірному періоді.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушено права сторони на судовий захист, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з приписами п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до положень пункту 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші)
Крім того, статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, розгляд справи, коли за будь-яких обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні  представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Оскільки, сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи,   явка сторін не визнавалася обов`язковою судом першої інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 202 ГПК України) є правом, а не обов`язком сторони,  а отже колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було порушено норми процесуального права в частині відмови в задоволені клопотання про відкладення розгляду справи, а отже, доводи апелянта є необґрунтованими та не підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому вимоги скаржника задоволенню не підлягають враховуючи вищевикладені обставини. 
За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.
За приписами частин 2, 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Обов`язок доказування і подання доказів установлений статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).
Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).
З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.
За приписами частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.
Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апелянт не довів факт виконання сторонами умов договору оренди від 07.12.2022 №07-12-2022, зокрема передачі в строкове оплатне користування відповідачу спірного приміщення. З урахуванням наведеного, відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги про стягнення з відповідача орендних платежів та витрат на утримання орендованого майна в спірному періоді. 
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 у справі №927/37/25, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на  позивача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282  Господарського процесуального кодексу України суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" на рішення господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 у справі №927/37/25 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Чернігівської області від 10.03.2025 у справі №927/37/25 залишити без змін. 
Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на   позивача (апелянта).
Матеріали справи №927/37/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України

Повний текст постанови складено  23.07.2025

Головуючий суддя                                                            М.А. Руденко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                Л.В. Кропивна