Справа № 940/610/25                                                                            Суддя в суді першої інст. - Самсоненко Р.В.
Провадження № 33/824/3619/2025                                                       Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            18 серпня 2025 року                                                                                          м. Київ
 
            Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 05 червня 2025 року, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1  , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.   
Так, 29.03.2025 року о 21 годині 23 хвилини в с. Денихівка по вул. Шевченка, 30, Білоцерківського району Київської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda CX-7, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі або на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер відмовився, чим водій порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі апелянт, оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції порушеного вимоги ст. 255 КУпАП та в матеріалах справи не зібрано достатню кількість доказів, які б підтверджували його винуватість, зокрема відсутнє підтвердження, що він керував транспортним засобом.
Зазначає, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер або в закладі охорони здоров`я.  
Апеляційним судом вживались заходи для повідомлення ОСОБА_1 про день, час і місце судового розгляду в суді апеляційної інстанції, однак останній в  судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 285329 від 29.03.2025 року, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного сп`яніння від 29.03.2025 року, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорті від 29.03.2025 року, відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції, на якому зафіксовано викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини. 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять підтвердження того, що він керував транспортним засобом та що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер або в закладі охорони здоров`я, спростовуються наявним відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, направленням до закладу охорони здоров`я на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного сп`яніння від 29.03.2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та рапортом працівника поліції.
Апеляційним судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, згідно якого вбачається, що працівниками поліції, в темну пору доби, виявлено транспортний засіб Mazda CX-7, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався посеред дороги без включеної аварійної сигналізації, в якому за кермом перебував ОСОБА_1 , який пояснив працівникам поліції, що в його автомобілі розрядився акумулятор, та за допомогою двох осіб, які штовхали автомобіль, намагався завести транспортний засіб щоб продовжити рух автомобілем до м. Тетіїв. Після того, як працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, останній з місця події втік. Також, відеозапис містить підтвердження наявності в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, зокрема порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Досліджений відеозапис узгоджується з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який складений працівником поліцї.  згідно якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. У зв`язку з вчиненими діями ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що останній вчинив дії спрямовані на ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення. 
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
Всупереч доводів апелянта, порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи судом першої інстанції, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 05 червня 2025 року щодо  ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  А.М. Дрига