УХВАЛА
23 червня 2025 року
м. Київ
справа № 953/4418/22
провадження № 51-2164 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Київського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 березня 2025 року,
встановив: 
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для їх скасування або зміни і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Як на підставу для скасування судових рішень захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, однак не обґрунтовує цієї підстави для скасування вироку суду, з огляду на положення ст. 412 КПК, а з урахування вимоги щодо необхідності скасування судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, захисник не обґрунтовує такого прохання в описовій частині скарги, з урахуванням положень ст. 415 КПК.
Крім того, вирок щодо ОСОБА_5 був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури. Однак захисник не зазначає, яких саме порушень припустився суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 , з огляду на положення статей 94, 370, 404, 405, 412-413, 419 КПК, не вказує, які доводи сторони захисту залишились поза увагою цього суду, обмежившись лише загальними посиланнями в мотивувальній частині скарги на незгоду з рішенням апеляційного суду.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
На усунення недоліків, захиснику необхідно подати нову касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Київського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 березня 2025 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                  ОСОБА_3