ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року	Львів	Справа № 300/3874/24 пров. № А/857/4652/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Мікули О. І., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року в справі № 300/3874/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції – Біньковська Н.В.,
час ухвалення рішення – 17 січня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                              ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії зарахувавши до стажу періоди її роботи в Долинському протитуберкульозному диспансері в подвійному розмірі.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ОСОБА_2 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 23.08.2007 в Долинському протитуберкульозному диспансері відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянути заяву ОСОБА_2 від 05.01.2024 про перерахунок пенсії та стажу відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з 01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058, тобто з 01.01.2004 року всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Оскільки, Закон 1058 набрав чинності 01.01.2004, то в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону № 1788-ХІІ підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004 року. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються лише для визначення права на призначення пенсії за вислугу років, а не визначення страхового стажу на пільгових умовах.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловила незгоду з її доводами. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 09.10.2001 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», в подальшому пенсію позивача перераховано відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Страховий стаж позивача становить 29 років 5 місяців 27 днів (а.с.71, 79, 80).
05.01.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила надати інформацію із підтверджуючими документами стосовно зарахування до стажу роботи в подвійному розмірі періоду роботи в Долинському протитуберкульозному диспансері згідно вимог статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У випадку не проведення вказаного зарахування просила здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням стажу в Долинському протитуберкульозному диспансері в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», обчисленого з моменту її призначення  (а.с.9).
05.02.2024 адвокат позивача звернувся до пенсійного органу із адвокатським запитом, в якому просив надати рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком та інформацію із підтверджуючими документами стосовно зарахування до стажу роботи в подвійному розмірі періоду роботи в Долинському протитуберкульозному диспансері згідно вимог статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.34).
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 08.02.2024 №0900-0202-8/8107 повідомило позивача про те, що ОСОБА_1 з 22.09.2001 отримує пенсію за віком, яка була призначена відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”, та, в подальшому перерахована відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. На адвокатський запит Комарницького Е.Г. від 05.02.2024  в інтересах ОСОБА_1 пенсійний орган листом від 08.02.2024 за №0900-0202-8/8107 повідомив про призначення та перерахунки пенсії. Стверджує, що позивачка особисто не зверталася до пенсійного органу із заявами, зокрема, щодо перерахунку пенсії. Отже, що позивача відсутнє рішення про відмову в перерахунку пенсії. У листі від 08.02.2024 відповідач не приймав рішення про відмову щодо врахування до страхового стажу роботи позивача спірного періоду роботи у Долинському протитуберкульозному диспансері. На дату звернення за призначенням пенсії загальний стаж ОСОБА_1 становив 24 роки 02 місяці 03 дні. При цьому, періоди роботи в Долинському районному протитуберкульозному диспансері враховані без застосування кратності, так як пільгове обчислення стажу в інфекційних закладах охорони здоров`я статтею 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (в редакції, чинній на дату призначення пенсії) не було передбачено. Згідно із Законом України “Про внесення змін до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 10 липня 2003 року №1110-1V, який набрав чинності з 15.08.2003, час роботи, зокрема, в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі. Особам, яким пенсії призначені до 15.08.2003, стаж не переглядається. В разі подання документів про стаж в цих закладах після цієї дати, весь стаж в цих закладах обчислюється у подвійному розмірі. При цьому, в пільговому обчисленні враховуються тільки періоди роботи, а періоди відпусток без збереження заробітної плати, відпусток по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного чи шестирічного віку зараховуються на загальних підставах. ОСОБА_1 зверталася із заявою від 09.09.2008 про проведення перерахунку пенсії у зв`язку із звільненням з роботи та від більшого стажу, надавши при цьому трудову книжку. Уточнюючих довідок про періоди роботи в інфекційних закладах та про перебування в цей час у відпустках без збереження заробітної плати, по догляду за дітьми до 3-річного (6-річного) віку, не надано. Перерахунок від більшого стажу з 01.09.2008 проведено без застосування кратності, з урахуванням записів трудової книжки та даних системи персоніфікованого обліку відомостей (ОК-5). Тривалість страхового стажу після перерахунку складає 29 років 05 місяців 27 днів. Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 з 01.03.2023 становить 3200,36 грн. (а.с.10).
12.03.2024 адвокат позивача звернувся до відповідача із запитом, в якому просив надати копію трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.36).
Головне управління листом від 21.03.2024 №0900-0202-8/17691 надало адвокату Комарницькому Е.Г. запитувані документи з пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с.26).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до статті 24 Закон № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Верховний Суд в постанові від 27 квітня 2023 року в справі № 160/14078/22 вирішував питання про те, чи підлягає зарахуванню у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи після 01 січня 2024 року (дати набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Так, 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення", в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т. ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Матеріалами справи стверджується, із записів трудової книжки від 12.11.1964 позивач з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972 працювала в Гошівському тубдиспансері, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 23.08.2007 - в Долинському райтубдиспансері, який було перейменовано на Долинський протитуберкульозний диспансер (а.с.28-33, 66-69).
Згідно розрахунку стажу роботи позивача слідує, що періоди роботи з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 24.01.2004, з 01.02.2004 по 22.02.2004, з 01.03.2004 по 22.03.2004, з 01.04.2004 по 21.04.2004, з 01.05.2004 по 22.05.2004, з 01.06.2004 по 21.06.2004, з 01.07.2004 по 22.07.2004, з 01.08.2004 по 22.08.2004, з 01.09.2004 по 23.09.2004, з 01.10.2004 по 24.10.2004, з 01.11.2004 по 23.11.2004, з 01.12.2004 по 25.12.2004, з 01.05.2005 по 20.01.2005, з 01.02.2005 по 17.02.2005, з 01.03.2005 по 24.03.2005, з 01.04.2005 по  21.04.2005, з 01.05.2005 по 26.05.2005, з 01.06.2005 по 23.06.2005, з 01.07.2005 по 24.07.2005, з 01.08.2005 по 24.08.2005, з 01.09.2005 по 23.09.2005, з 01.10.2005 по 15.10.2005, з 01.11.2005 по 27.11.2005, з 01.12.2005 по 27.01.2006, з 01.02.2006 по 24.02.2006, з 01.03.2006 по 27.04.2006, з 01.05.2006 по 25.05.2006, з 01.06.2006 по 28.07.2006, з 01.08.2006 по 28.08.2006, з 01.09.2006 по 29.09.2006, з 01.10.2006 по 24.10.2006, з 01.11.2006 по 27.11.2006, з 01.12.2006 по 28.12.2006, з 01.01.2007 по 30.01.2007, з 01.02.2007 по 27.02.2007, з 01.03.2007 по 30.03.2007, з 01.04.2007 по 30.05.2007, з 01.06.2007 по 31.08.2007  зараховано до її страхового стажу (а.с.80).
Тобто, спірні періоди роботи позивача з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1972 по 16.10.1972, 16.05.1979 по 01.03.1980, 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982 зараховано до страхового стажу позивача в одинарному розмірі.
При цьому судовим розглядом встановлено і не заперечується відповідачем, що протягом спірного періоду позивачка працювала у інфекційних закладах охорони здоров`я.
Пунктами 7, 12 частини 1 статті 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" (надалі також - Закон №2586-ІІІ, втрата чинності 11.02.2024) передбачено, що протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.
Відповідно до пункту 1.1 наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Переліку протитуберкульозних закладів" за №514 від 16.17.2009 протитуберкульозний диспансер є лікувально-профілактичним закладом.
Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" від 19.07.1995 за №133 (втрата чинності 09.10.2024), особливо небезпечною інфекційною хворобою є туберкульоз.
Відповідно до листа-роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України від 29.12.2005 за №625/0/15-05/039-6, №10.01.09/2606, №16918/02-20 заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до видів діяльності КНП «Долинський протитуберкульозний диспансер» Івано-Франківської обласної ради (попередня назва Долинський протитуберкульозний диспансер) належать діяльність лікарняних закладів 86.10 (цей клас включає короткострокове та тривале перебування пацієнтів у лікарнях широкого профілю, які здійснюють медичну, діагностичну та лікувальну діяльність (наприклад, громадські та обласні лікарні, лікарні некомерційних організацій, університетські лікарні, військові шпиталі та в`язничні лікарні), та лікарняні установи спеціального призначення (наприклад, наркологічні та психіатричні клініки, інфекційні лікарні, пологові будинки, санаторно курортні заклади). Діяльність переважно спрямована на лікування стаціонарних хворих, здійснюється під безпосереднім спостереженням лікарів та включає: послуги медичного та парамедичного персоналу, послуги лабораторій і технічних служб, у т. ч. радіологію і анестезіологію, послуги невідкладної медичної допомоги, забезпечення операційними послугами, готування лікарських засобів, їжі та інші послуги лікарень, послуги центрів планування сім`ї, послуги стаціонару з переривання вагітності та стерилізації. Цей клас також включає: діяльність дитячих оздоровчих таборів санаторного типу, де дітям разом із оздоровчими надають комплекс медичних профілактичних послуг.
Так, КНП «Долинський протитуберкульозний диспансер» Івано-Франківської обласної ради (попередня назва Долинський протитуберкульозний диспансер), як лікарняний заклад призначений для надання лікування інфекційного захворювання, і в розумінні статті 60 Закону №1788-ХІІ є протитуберкульозним закладом для лікування інфекційної хвороби.
За правилами статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та в силу приписів пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, у яких суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 20104 року, тобто після дати набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Також суд зазначає, що за змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно з п. 3 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
Прикінцевими положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Вимогами п. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Крім того, редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.
Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Ураховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що незарахування відповідачем до стажу позивача у подвійному розмірі періоду роботи з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 23.08.2007 в Долинському протитуберкульозному закладі не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним.
Підставою для незарахування пенсійним органом спірних періодів роботи позивача до страхового стажу в подвійному розмірі стало те, що ОСОБА_1 звертаючись до пенсійного органу із заявою від 09.09.2008 про проведення перерахунку пенсії у зв`язку із звільненням з роботи та від більшого стажу не надала уточнюючих довідок про періоди роботи в інфекційних закладах та про перебування в цей час у відпустках без збереження заробітної плати, по догляду за дітьми до досягнення 3-річного (6-річного) віку. 
Варто наголосити, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пенсійним органом не надано суду жодних доказів, які б підтверджували перебування позивача у спірні періоди роботи у відпустках без збереження заробітної плати.
Крім того, зі змісту розрахунку стажу слідує, що в періоди з 11.01.1970 по 02.05.1971, з 26.11.1971 по 03.05.1972, з 02.03.1980 по 31.05.1980, з 06.11.1980 по 03.05.1981 позивач здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 
Таким чином, в пенсійного органу була наявна інформація про періоди здійснення позивачем догляду за дитиною (дітьми) до досягнення нею трирічного віку з  11.01.1970 по 02.05.1971, з 26.11.1971 по 03.05.1972, з 02.03.1980 по 31.05.1980, з 06.11.1980 по 03.05.1981.
Ці періоди догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не перетинаються із періодами роботи позивача у Гошівському тубдиспансері. 
Так, позивач з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972 працювала в Гошівському тубдиспансері. З 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982 позивач працювала в Долинському райтубдиспансері.  
Тобто, із матеріалів справи слідує, що позивач здійснювала догляд за дитиною між описаними вище періодами роботи, які не перетиналася із періодами догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
В матеріалах пенсійної справи наявні свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У графі «мати» зазначено ОСОБА_1 (а.с.73-74). 
Пенсійним органом не надано суду доказів перебування позивача у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку під час роботи в Долинському протитуберкульозному закладі з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982.
Оскільки в пенсійного органу була наявна інформація про періоди здійснення позивачем догляду за дитиною (дітьми) до досягнення нею трирічного віку і ці періоди не перетиналася із спірними періодами роботи позивача, твердження про необхідність надання позивачем уточнюючої довідки щодо періодів такого догляду є помилковими. 
Варто вказати, що за змістом трудової книжки позивача в період з 01.10.1983 по 23.08.2007 остання працювала в Долинському райтубдиспансері (03.04.1994 перейменовано на Долинський районний фтизіопульмонологічний диспансер, 16.01.2001 – на Долинський протитуберкульозний диспансер), на посаді прачки.
Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
За приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №8-2 від 30.04.2002 (чинне в період здійснення позивачу перерахунку пенсії з 01.09.2008), Управління має право одержувати  безоплатно  в  установленому  законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств,  установ,  організацій  усіх  форм  власності  та  їх посадових  осіб  і  від  фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування,  обчислення  і сплату страхових внесків, а також інші відомості,   інформацію,  документи  і  матеріали,  необхідні  для здійснення покладених на Управління завдань.
Таким чином, орган Пенсійного фонду України не був позбавлений права, перевірити своє припущення щодо перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку шляхом здійснення перевірки вказаних у трудовій книжці позивача відомостей в частині періодів роботи з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 23.08.2007 в Долинському протитуберкульозному закладі.
Тобто, в разі сумніву у відповідача орган пенсійного фонду мав можливість, зокрема, витребувати відповідні документи. 
Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах.  
Право позивача отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань, передбачено також Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2.
Отже, відповідач своїм правом вимагати відповідні документи від підприємств, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію - не скористався.
Суд зауважує, що пенсійний орган зобов`язаний зарахувати відповідні періоди роботи до стажу позивача в подвійному розмірі, перевіривши при цьому наявність/відсутність періодів перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку під час роботи ОСОБА_1 з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 23.08.2007 в Долинському протитуберкульозному диспансері (теперішня назва КНП «Долинський протитуберкульозний диспансер» Івано-Франківської обласної ради).
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року в справі № 300/3874/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 25 червня 2025 року.