ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2025 року
м. Харків
справа № 953/2901/25
провадження № 22-ц/818/3078/25
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого –                 Пилипчук Н.П.,
суддів –                         Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
за участю секретаря –         Львової С.А.,
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
суб`єкт, дії якого оскаржуються – старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляхова Т.Б.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2025 року в складі судді Власової Ю.Ю.

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляхової Тетяни Борисівни.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2025 року у прийнятті до розгляду скарги ОСОБА_1 – відмовлено.
На вказану ухвалу судді Петрусенко Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки виконавче провадження з 2024 року проводилось державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова, тому і розгляд скарги підвідомчий Київському районному суду м. Харкова, а не Красноградському районному суду Харківської області. Зазначив, що державний виконавець не надав йому письмові відповіді, у зв`язку з чим він має право оскаржити такі дії.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, ухвалу судді – скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що заявник звернувся з даною скаргою до неналежного суду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляхової Тетяни Борисівни.
Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22 травня 2024 року ВП № 73579512 прийнято виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 626/1417/18 виданого 29 жовтня 2018 року Красноградським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 залишку боргу в сумі 52 988,35 грн на користь ОСОБА_1 (а.с.7).
Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22 травня 2024 року ВП № 73300843 прийнято виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 626/550/21 виданого 07 червня 2021 року Красноградським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 інфляційні витрати в сумі 7251,59 грн на користь ОСОБА_1 (а.с.8).
Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22 травня 2024 року ВП № 73300505 прийнято виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 626/550/21 виданого 07 червня 2021 року Красноградським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1908,00 грн на користь ОСОБА_1 (а.с.9).
Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11 липня 2024 року ВП № 73579512 передано виконавчий лист № 626/1417/18 виданого 29 жовтня 2018 року Красноградським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 залишку боргу в сумі 52 988,35 грн на користь ОСОБА_1 – Красноградському відділу державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.10 зворот).
Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11 липня 2024 року ВП № 73300843 передано виконавчий лист № 626/550/21 виданого 07 червня 2021 року Красноградським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 інфляційні витрати в сумі 7251,59 грн на користь ОСОБА_1 – Красноградському відділу державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.11 зворот).
Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11 липня 2024 року ВП № 73300505 передано виконавчий лист № 626/550/21 виданого 07 червня 2021 року Красноградським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1908,00 грн на користь ОСОБА_1 – Красноградському відділу державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.12 зворот).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У частині 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).
У рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) закріпив поняття "суд, встановлений законом", яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.
Фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (стаття 447-1 ЦПК України).
Згідно з частиною 1 статті 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. 
За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Згідно з частино 1 статті 74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. 
Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.
Матеріали справи свідчать про те, що виконавчі провадження №№ 73300843, 73579512 та № 73300505 відкриті на підставі виконавчих листів № 626/1417/18 від 29 жовтня 2018 року та № 626/550/21 від 07 червня 2021 року, що видані Красноградським (Берестинським) районним судом Харківської області.
Тобто, в даній справі предметом спору є оскарження дій та бездіяльності державного виконавця, які вчинені ним щодо виконання судових рішень у цивільних справах, на підставі яких видавалися виконавчі листи Красноградським (Берестинським) районним судом Харківської області.
Однак, ОСОБА_1 звернувся з даною скаргою до Київського районного суду м. Харкова.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що в даній справі повноваження щодо здійснення судового контролю у вказаних виконавчих провадженнях наділений саме Берестинський (Красноградський) районний суд Харківської області, оскільки саме цей суд розглянув цивільні справи як суд першої інстанції.
Між тим, відповідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що справа не підсудна цьому суду, мав надіслати справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, однак цього не зробив.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне виправити вказану помилку суду першої інстанції та направити дану справу через суд першої інстанції до належного суду, а саме Берестинському районному суду Харківської області.
Керуючись п.1 ч.1 ст.31, ст.ст.367, 368,  374, 376, 379, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України

                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2025 року – скасувати, справу направити для розгляду до Берестинського районного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                        Н.П. Пилипчук

Судді                                                                О.Ю. Тичкова

       В.Б. Яцина