ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 липня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/5677/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил»
на рішення Господарського суду Одеської області від 10.03.2025, суддя суду першої інстанції Волков Р.В., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано
по справі №916/5677/24
за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» 
до відповідача: Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» 
про стягнення 59 734,81 грн, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина.
Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» 59 734,81 грн заборгованості за Договором про постачання теплової енергії № 4768 від 21.09.2016 за період з січня 2022 року по липень 2024 року.
Позов обгрунтовано неналежним виконанням Громадською організацією «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» своїх зобов`язань з оплати поставленої теплової енергії за період з січня 2022 року по липень 2024 року на суму 59 734,81 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.03.2025 позов задоволено; стягнуто з Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» 59 734,81 грн заборгованості, 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору.
Приймаючи дане рішення, суд першої інстнації виходив з того, що у відповідача внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо оплати наданих позивачем у період з січня 2022 року по липень 2024 року послуг з постачання теплової енергії за Договором на постачання теплової енергії № 4768 від 21.09.2016, виникла заборгованість за спірний період на суму 59 734,81 грн, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову. 
Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.03.2025 по справі №916/5677/24.
Апелянт вказав, що відповідно до Статуту ГО «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» є добровільною громадською організацією, створеною в інтересах громадян, що виконували свій військовий або службовий обов`язок в бойовій обстановці та території Республіки Афганістан та інших країн, членів сімей загиблих і зниклих без звістки, а також ветеранів Збройних сил з метою соціального і правового захисту ветеранів та членів їх сімей.
Відповідач зазначив, що згідно ст. 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Громадські організації та інші об`єднання ветеранів війни в межах своїх повноважень сприяють розробленню рішень органами законодавчої і виконавчої влади, представляють і захищають законні інтереси своїх членів у державних органах і громадських організаціях, здійснюють інші повноваження, передбачені законодавством України про об`єднання громадян. Ветеранські організації звільняються від плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання (надання), телефоном у приміщеннях та будинках, які вони займають.
Таким чином, на думку відповідача, службові особи КП «Теплопостачання міста Одеси» свідомо не виконують норми закону України, які стосуються прав та соціальних гарантій відповідача, та безпідставно здійснюють нарахування за поставлену теплову енергію.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 10.13.2025 у справі №916/5677/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/5677/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Богатиря К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/5677/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.03.2025 по справі №916/5677/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/5677/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/5677/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2025 апеляційну скаргу Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.03.2025 по справі №916/5677/24 - залишено без руху; встановлено Громадській організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів на підтвердження реєстрації Громадською організацією «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил»» електронного кабінету відповідно до статті 6 ГПК України - протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої були додані докази реєстрації Громадською організацією «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил»» електронного кабінету відповідно до статті 6 ГПК України. Таким чином, недоліки апеляційної скарги були усунуті належним чином.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 поновлено Громадській організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 10.03.2025 по справі №916/5677/24; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.03.2025 по справі №916/5677/24; розгляд апеляційної скарги Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.03.2025 по справі №916/5677/24 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 31.05.2025; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 10.03.2025 по справі №916/5677/24.
Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. 
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 13.05.2025, якою відкрито апеляційне провадження у справі №916/5677/24, була отримана в електронному кабінеті позивачем – 13.05.2025, відповідачем – 13.05.2025.
Тобто учасники справи вважаються повідомленими належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності належить об`єкт нерухомого майна – нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 54,9 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 162, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нежитлові приміщення першого поверху № 572 (а.с. 39), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23358300 від 21.07.2009 (а.с. 39 – зворот), технічним паспортом на нежитлове приміщення від 12.03.2009 (а.с. 40-41).
Громадська організація «Спілка ветеранів Афганістану та збройних сил» орендує вищевказаний об`єкт нерухомого майна згідно Договору оренди нежитлового приміщення № 162/202 від 09.04.2009, укладеного з орендодавцем – Представництвом по управлінню комунальною власністю міськради (а.с. 46-47).
Доказів припинення, розірвання або визнання недійсним Договору оренди нежитлового приміщення № 162/202 від 09.04.2009 матеріали справи не містять.
Навпаки, листом від 11.09.2024 № 01-13/344-КУ Комунальна установа «Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради» (далі – Установа) на запит позивача повідомила, що наразі вищезазначене приміщення перебуває на балансі Установи, а Договір оренди нежитлового приміщення № 162/202 від 09.04.2009, який було укладено строком до 01.12.2022, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 вважається продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану (а.с. 37-38).
21.09.2016 між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» (теплопостачальна організація) та Громадською організацією «Спілка ветеранів Афганістану та збройних сил» (споживач) укладено Договір на постачання теплової енергії № 4768 (далі – Договір; а.с. 42-44), згідно якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язується оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.
Теплова енергія постачається споживачу на опалення та гаряче водопостачання об`єкта за адресою: Люстдорфська дорога, буд. 162 (площа 54,9 кв.м) в обсягах згідно додатку 1 до цього договору (п. 2.1. Договору).
Підпунктом 3.2.2. п. 3.2. Договору визначено обов`язок споживача виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, що передбачені цим договором.
Облік споживання теплової енергії на опалення визначається за показниками приладу обліку, встановленого в тепловому пункті житлового будинку за адресою: Люстдорфська дорога, буд. 162, пропорційно тепловому навантаженню на опалення об`єкта споживача (п. 5.1. Договору).
Звіт про фактичне щомісячне споживання теплової енергії споживач надає теплопостачальній організації в термін з 28 по 30 число звітного місяця. Споживач знімає показники приладів обліку та фіксує в журналі (п.п. 5.2., 5.3. Договору).
Згідно з п. 6.1. Договору розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації по тарифу для інших споживачів, встановленого з 30.06.2016 постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України № 1210 від 30.06.2016 у розмірі 1 364,628 грн за 1 Гкал (з ПДВ). Нові тарифи не є предметом узгодження між теплопостачальною організацією та споживачем, нарахування із застосуванням нових тарифів проводиться з дати встановлення, зазначеної у відповідному рішення про встановлення тарифу.
Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2. Договору).
Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації вартість заявленої та зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період (п. 6.3. Договору).
Кінцевим терміном розрахунку за спожиту теплову енергію є 20 число місяця, наступного за розрахунковим (п. 6.4. Договору).
Для підвищення дисципліни взаєморозрахунків та своєчасного проведення оплати, споживач та теплопостачальна організація щомісячно до 15 числа місяця після розрахункового складають акт звіряння взаєморозрахунків. Підписання акту звіряння взаєморозрахунків є обов`язковим для споживача та теплопостачальної організації (п. 6.5. Договору).
Договір набуває чинності з 01.09.2016 та діє по 31.12.2017. Припинення дії договору не звільняє споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін (п.п. 10.1., 10.3., 10.4. Договору).
В Додатку № 1 до Договору сторонами узгоджено обсяги постачання теплової енергії.
На виконання умов Договору, в період з січня 2022 року по липень 2024 року, позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 59 734,81 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком позивача (а.с. 13), виставленими відповідачу рахунками-фактурами (а.с. 15-30) та відповідачем не заперечується.
Супровідним листом від 30.07.2024 № 13.04-04-405 позивач направив відповідачу виставлені за період з січня 2022 року по липень 2024 року рахунки фактури та два примірники акта звіряння розрахунків станом на 01.08.2024, один з яких просив повернути підписаним з боку відповідача (а.с. 9-10).
Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких підстав.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами (ч. 5 ст. 275 Господарського кодексу України).
21.09.2016 між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» (теплопостачальна організація) та Громадською організацією «Спілка ветеранів Афганістану та збройних сил» (споживач) укладено Договір на постачання теплової енергії № 4768, згідно якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язується оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.
Теплова енергія постачається споживачу на опалення та гаряче водопостачання об`єкта за адресою: Люстдорфська дорога, буд. 162 (площа 54,9 кв.м) в обсягах згідно додатку 1 до цього договору.
Підпунктом 3.2.2. п. 3.2. Договору визначено обов`язок споживача виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, що передбачені цим договором.
Згідно з п. 6.1. Договору розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації по тарифу для інших споживачів, встановленого з 30.06.2016 постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України № 1210 від 30.06.2016 у розмірі 1 364,628 грн за 1 Гкал (з ПДВ). Нові тарифи не є предметом узгодження між теплопостачальною організацією та споживачем, нарахування із застосуванням нових тарифів проводиться з дати встановлення, зазначеної у відповідному рішення про встановлення тарифу.
На виконання умов Договору, в період з січня 2022 року по липень 2024 року, позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 59 734,81 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком позивача, виставленими відповідачу рахунками-фактурами та відповідачем не заперечується.
Не здійснення відповідачем розрахунку за надані позивачем послуги стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Постачання теплової енергії – господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.
Згідно ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення першого поверху №572 від 22.06.2009, нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 54,9 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 162 належить на праві власності територіальній громаді м. Одеса в особі Одеської міської ради.
Громадська організація «Спілка ветеранів Афганістану та збройних сил» орендує вищевказаний об`єкт нерухомого майна згідно Договору оренди нежитлового приміщення № 162/202 від 09.04.2009, укладеного з орендодавцем – Представництвом по управлінню комунальною власністю міськради. Доказів припинення, розірвання або визнання недійсним Договору оренди нежитлового приміщення № 162/202 від 09.04.2009 матеріали справи не містять.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача ЄДРПОУ 13894542 наявні відомості про юридичну особу - Громадську організацію «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил».
З інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача ЄДРПОУ 13894542 вбачається, що остатній здійснює такі види діяльності: 94.99 Діяльність інших громадських організацій, н. в. і. у. (основний) та 94.99 Діяльність інших громадських організацій, н.в.і.у. Розмір статутного капіталу даної громадської організації становить 0.00 грн. 
Відповідно до п.2 ч.2 ст.21 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання зі статусом юридичної особи має право: здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об`єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об`єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об`єднанням включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
При цьому, судом встановлено, що основним, так і іншими видами економічної діяльності Громадської організації відповідача – Громадська організація «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» є «діяльність інших громадських організацій, н.в.і.у.» (КВЕД 94.99). Будь-які інші види підприємницької діяльності у виписці не зазначені.
З вищевикладеного слідує, що відповідач є неприбутковою організацією.
Статтею 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що органи державної виконавчої влади, місцеві органи державної виконавчої влади і самоврядування, у межах своєї компетенції надають ветеранським організаціям фінансову підтримку, кредити з коштів відповідних бюджетів, а також безплатно надають будинки, приміщення, обладнання та інше майно, необхідне для здійснення їх статутних завдань.
Вказаною нормою також передбачено, що ветеранські організації звільняються від плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання (надання), телефоном у приміщеннях та будинках, які вони займають.
Частиною 1 ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.
Відповідно до п.1.1. Статуту Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил», громадська організація є добровільною громадською організацією, створеною в інтересах громадян, що виконували свій військовий або службовий обов`язок в бойовій обстановці на території Республіки Афганістан та інших країн, членів сімей загиблих і зниклих без звістки, а також ветеранів Збройних сил.
Відповідно до п.1.2. Статуту, спілка створена із числа учасників бойових дій на території Республіки Афганістан та інших країн, а також з ветеранів Збройних Сил. У своїх діяльності спілка керується Конституцією України, Законом України «Про громадські об`єднання» та іншим законодавством.
Оскільки Громадська організація «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» є неприбутковою добровільною громадською організацією, створеною в інтересах громадян, що виконували свій військовий або службовий обов`язок в бойовій обстановці на території Республіки Афганістан та інших країн, членів сімей загиблих і зниклих без звістки, а також ветеранів Збройних Сил, колегія суддів доходить до висновку, що на відповідача поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Водночас, ст.20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачає пільги за користування комунальними послугами для ветеранських організацій незалежно від масштабу їх діяльності (всеукраїнські чи місцеві), а тому Громадська організація «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» має право на пільги, передбачені вказаним Законом.
Даний Закон є спеціальним у спірних правовідносинах, так як Закон України «Про теплопостачання» покладає на споживачів загальний обов`язок оплати споживання теплової енергії, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» унормовує реалізацію такого обов`язку з боку ветеранів війни та організацій таких ветеранів.
Оскільки відповідач відповідно до ст.20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» звільняється від плати за користування комунальними послугами в межах середніх норм споживання (надання), у приміщеннях, які він займає, то позивач має право заявляти до стягнення заборгованість за спожиті комунальні послуги понад такі середні норми споживання (надання) комунальних послуг.
Проте із доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості за спожиту теплову енергію за спірні періоди, не вбачається, що позивачем враховано спеціальний статус відповідача при здійсненні нарахувань за надане тепло, абонентську плату та технічне обслуговування, та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності у спірних періодах.
Позивач не надав жодних доказів на підтвердження середніх норм споживання комунальних послуг централізованого опалення у приміщенні, яке займає відповідач, а відтак не довів, що заявлена ним до стягнення сума заборгованості з оплати послуг централізованого опалення, а також надання послуг за індивідуальним та публічним договорами, є нарахованою сумою понад середні норми споживання цих послуг відповідачем (надання цих послуг позивачем) у спірний період.
Таким чином, позивач не довів, що у межах даного спору порушуються його права саме відповідачем, оскільки від плати за користування комунальними послугами в межах середніх норм споживання (надання), у приміщенні, яке займає відповідач, останній протягом спірного періоду звільнений на підставі ст.20 вказаного Закону, та при цьому доказів, що заявлена до стягнення заборгованість нарахована за послуги, спожиті відповідачем поза середніх норм їх споживання відповідачем (надання відповідачу) у спірний період, позивач суду не надав.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про стягнення з Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» 59 734,81 грн заборгованості за Договором про постачання теплової енергії № 4768 від 21.09.2016 за період з січня 2022 року по липень 2024 року.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
В свою чергу відповідач був звільнений від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на підставі п. 13. ч. 1 ст. 5 Закону України про судовий збір.
Враховуючи задоволення апеляційної скарги відповідача, судовий збір у сумі 3   633,60 грн (сума судового збору, яку мав би сплатити відповідач при подачі апеляційної скарги, якби не був би звільнений від сплати судового збору) слід стягнути з позивача в дохід державного бюджету.
Витрати позивача на сплату судового збору за подачу позовної заяви покладаються на позивача.
Керуючись статтями 269-271, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.03.2025 по справі №916/5677/24 - задовольнити.
Рішення Господарського суду Одеської області від 10.03.2025 по справі №916/5677/24 - скасувати.
Прийняти нове рішення.
Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про стягнення з Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану та Збройних Сил» 59 734,81 грн заборгованості за Договором про постачання теплової енергії № 4768 від 21.09.2016 за період з січня 2022 року по липень 2024 року.
Витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви покласти на позивача.
Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, код ЄДРПОУ 34674102) в дохід бюджету судовий збір у розмірі 3   633,60 грн.»
Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документу.
Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.
Постанову складено та підписано 04.07.2025.

Головуючий                                                                                       К.В. Богатир

Судді:                                                                                                  Л.В. Поліщук

                                                                                                             С.В. Таран