ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року 
м. Київ

справа №520/3684/2020
касаційне провадження № К/9901/36073/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Ханової  Р.Ф.,  Олендера І.Я., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» (далі - Товариство) на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2021 (головуючий суддя - Подобайло З.Г., судді - Бартош Н.С., Григоров А.М.) у справі за позовом Акціонерного товариства «Харківобленерго» до Офісу великих платників ДПС (далі - Офіс) про скасування податкового повідомлення-рішення,
УСТАНОВИВ:
У березні 2020 року Товариство звернулось до суду із позовом до Офісу, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.12.2019 № 0000735406.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що свої зобов`язання зі сплати податкового боргу за рішенням суду у справі № 820/1291/16 Товариство виконало у повному обсязі, погашення боргу було здійснене вчасно та у строки, які були передбачені в ухвалі суду про розстрочення виконання рішення суду, що підтверджується відповідними доказами, що свідчить про те, що цей борг був сплачений своєчасно та у серпні 2019 року не погашався, а відтак і нарахування Товариству штрафних санкцій за його несвоєчасне погашення здійснено контролюючим органом передчасно та з порушенням пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.  
Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 15.09.2020 позов задовольнив: скасував податкове повідомлення-рішення від 12.12.2019 № 0000735406.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що   постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 у справі № 820/1291/16 з Товариства був стягнутий податковий борг у сумі 46372711,37 грн., який виник ще до 31.08.2016.  Отже, факт наявності у позивача податкового боргу, який виник до 31.08.2016, є таким, що не підлягає доведенню. Таким чином, зарахування контролюючим органом сплачених Товариством сум у погашення податкового зобов`язання по податковій декларації з податку на прибуток підприємства за півріччя 2018 року від 01.08.2018 №9159068739 та по податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2018 року від 07.11.2018 №9243446122 замість податкового боргу по рішенню суду про розстрочення/відстрочення податкового боргу від 28.10.2016 № 820/1291/16, є таким, що не відповідає вимогам пункту  87.9 статті  87 Податкового кодексу України, оскільки контролюючим органом порушено порядок черговості зарахування коштів, сплачених платником податку.
Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 09.09.2021 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, яким у задоволенні позову відмовив.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що  Товариством у період з 16.08.2019 по 07.10.2019 не було сплачено самостійно визначені суми податкових зобов`язань з податку на прибуток за податковими деклараціями та за судовим рішенням виник борг, що не спростовується позивачем, що є порушенням пунктів 57.1, 57.3  статті 57 Податкового кодексу України, з огляду на що контролюючим органом правомірно застосована штрафна санкція у сумі 2392231,74 грн. відповідно до статті 126 Податкового кодексу України в межах 1095 календарних днів, передбачених  статтею 102 цього Кодексу.
Товариство подало до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Підставою для касаційного оскарження Товариство вказало: пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - відсутній висновок Верховного Суду про застосування пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах, зокрема, у разі наявності у платника розстроченого податкового боргу; пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному Верховним Судом у постанові від 22.01.2021 у справі № 420/4262/19, стосовно того, що Товариство було двічі притягнуто до відповідальності.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 20.10.2021 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
У відзиві на касаційну скаргу контролюючий орган просить суд відмовити у її задоволенні, а рішення суду апеляційної інстанцій залишити без змін з підстав того, що оскаржуючи оспорюване податкове повідомлення-рішення, Товариство не наддало доказів своєчасної сплати узгоджених сум за поданими ним деклараціями з податку на прибуток за півріччя 2018 року та за 9 місяців 2018 року, оскільки позивач взагалі не сплачував поточні зобов`язання, сплата відбувалась лише розстрочених сум по рішенню суду у справі № 820/1291/16.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 29.07.2025 призначив справу до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні на 30.07.2025.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції установив, Офіс провів камеральну перевірку                 Товариства з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на додану вартість за період з 16.08.2019 по 07.10.2019, результатами якої оформлені актом від 13.11.2019 № 150/28-10-54-06-12/00131954, за висновками якого встановлено порушення платником вимог пункту 57.1 статті 57 ПК України, що мало вираз у несвоєчасній сплаті самостійно визначеного та (або) узгодженого податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємства за півріччя 2018 року та за 9 місяців 2018 року, а також по рішенню суду про розстрочення податкового боргу від 28.10.2016 у справі № 820/1291/16 (зведені дані наведено у додатку 1 до акту перевірки). 

Зокрема, перевіркою було встановлено, що за цей період в рахунок:
- погашення розстроченого податкового боргу за рішенням суду по справі №820/1291/16 від 28.10.2016 року були зараховані платежі у сумі 1274348,82 грн. (платіжне доручення №207691 від 16.08.2019), по строку сплати 28.08.2018 - кількість днів затримки - 353; по строку сплати 28.09.2018 - кількість днів затримки - 322; по строку сплати 29.10.2018- кількість днів затримки - 291;
- в рахунок погашення самостійно визначених платником зобов`язань з податку на прибуток по податковій декларації з податку на прибуток підприємства за півріччя 2018 року від 01.08.2018 № 9159068739 задекларовано до сплати 10548735,00грн. , фактично сплачено у періоді, який перевірявся, суму 8771721,44 грн. ( платіжний документ № 207691 від 16.08.2019р.) кількість днів затримки - 362;
- в рахунок погашення самостійно визначених платником зобов`язань з податку на прибуток по податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2018 року від 07.11.2018 № 9243446122 задекларовано до сплати 4517516,00 грн. , фактично сплачено у періоді, який перевірявся, суму 1915088,42грн. ( платіжний документ № 207691 від 16.08.2019р. № 212202 від 07.10.2019) кількість днів затримки - 362.
Зазначена інформація також підтверджується даними, вказаними у інтегрованій картці платника податків.
На підставі зазначеного акта перевірки Офіс прийняв податкове повідомлення-рішення від 12.12.2019 № 0000735406, згідно з яким до Товариства застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 2392231,74 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить із наступного.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктами 36.1 - 36.3 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Положеннями підпунктів 14.1.152, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом; погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Тобто, вказаною нормою обумовлено обов`язок контролюючого органу зарахувати усі платежі на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. При цьому, податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов`язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення.

За приписами пункту 131.2 статті 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. 

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Аналіз вказаних норм свідчить на користь висновку, що ПК України імперативно встановлено обов`язок контролюючого органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 826/12529/18.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених Кодексом або законами з питань митної справи.

За правилами пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, податкове законодавство пов`язує право контролюючого органу нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання лише з фактом такого порушення, що не залежить від способу, в який здійснювалося погашення податкового боргу.

У справі, що розглядається, судом апеляційної інстанції було встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 у справі № 820/1291/16 було стягнуто з Товариства з рахунків, відкритих у банківських установах на час стягнення коштів, податковий борг у розмірі 46372711,37 грн, який складається з податку на додану вартість в розмірі 34560842,16 грн та податку на прибуток у розмірі 11811869,21 грн. Встановлено порядок виконання рішення шляхом: стягнення податку на додану вартість з усіх з рахунків, відкритих у банківських установах на час стягнення коштів, у розмірі 34560842,16 грн на користь Держаного бюджету України; стягнення податку на прибуток з усіх з рахунків, відкритих у банківських установах на час стягнення коштів, у розмірі 11811869,21 грн на користь Державного бюджету України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 у справі № 820/1291/16 було розстрочено виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду у справі № 820/1291/16 щодо стягнення податкового боргу у сумі 46372711,37 грн (34560842,16 грн - з податку на додану вартість та 11811869,21 грн - з податку на прибуток підприємств) строком на 27 місяців, починаючи з 01.10.2016, зі сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами у розмірі 1717507,83 грн (1280031,19 грн з податку на додану вартість та 437476,64 грн з податку на прибуток підприємств), останній платіж у розмірі 1717507,79 грн (1280031,22 грн - з податку на додану вартість та 437476,57 грн - з податку на прибуток підприємств), у період з 01.10.2016 по 31.12.2018.
Після отримання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 про розстрочення податкового боргу у справі № 820/1291/16 контролюючим органом у відповідності до положень  Податкового кодексу України  та Наказу Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» шляхом внесення відповідних даних до інформаційної системи ДПС був розстрочений податковий борг шляхом виведення з карток особового рахунку Товариства та щомісячного відображення в картках особового рахунку і сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами у розмірі 437476,64 грн строком на 27 місяців, починаючи з 01.10.2016.
Крім того, судом апеляційної інстанції було встановлено, що станом на 16.08.2019 у Товариства обліковувався податковий борг з податку на прибуток у сумі 35921990,39 грн., а саме:
- нарахування по деклараціям, розстрочені суми нарахувань, штрафні санкції за несвоєчасну сплату - 25719836,55 грн. у тому числі:
- по декларації з податку на прибуток за півріччя 2018 року - 8771721,44 грн.;
- по декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2018 року - 4517516,00 грн.;
- по декларації з податку на прибуток підприємства за 2018 рік - 1248381,00 грн.;
- по декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2019 року - 7035464,00 грн.;
- пеня - 10202153,84 грн.
Згідно з частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вчинення окремої процесуальної дії) за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Пунктом 100.1 статті 100 ПК України встановлено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Отже, розстрочення сплати податкового боргу, тобто перенесення строків сплати платником податків його узгоджених грошових зобов`язань, може відбуватися як за рішенням контролюючого органу, так і за судовим рішенням.

У свою чергу, відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Разом з тим, за правилами статті 32 ПК України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки.

Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Таким чином, відстрочення/розстрочення є законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу. Розстрочення може застосовуватися в тому числі і в процедурі примусового стягнення податкового боргу.

Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.02.2020 у справі № 819/441/16.

Отже, при розстроченні сплати податкового боргу фактично відбувається перенесення строку виконання платником податків податкового обов`язку.

Положеннями розділу VІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 422), передбачено порядок, умови та особливості відображення в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, розстрочення (відстрочення) зобов`язань (боргів), а також списання податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Розділу VI Порядку № 422 надання розстрочок (відстрочок) грошових зобов`язань (податкового боргу) відображається в ІКП як зменшення суми грошових зобов`язань (податкового боргу) за датою укладання договору про розстрочення (відстрочення).

Відображення в ІКП чергової суми розстрочення (відстрочення) здійснюється шляхом використання облікових показників (операцій) щодо нарахування платежу згідно з графіком погашення розстрочених (відстрочених) сум, передбаченим договором про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) (спеціальним законом або рішенням суду).

Погашення суми розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) здійснюється у загальному порядку погашення згідно з черговістю виникнення.

Таким чином, при розстроченні сплати податкових зобов`язань відбувається зміна граничних термінів сплати відповідних сум і, як наслідок, установленим строком сплати таких сум зобов`язань є саме строк, визначений рішенням про розстрочення.

Крім того, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається в порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 ПК України, та у випадку несвоєчасного погашення якої контролюючий орган нараховує штраф у розмірах, установлених статтею 126 ПК України, в залежності від терміну затримки.

Наведене правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, в постановах від 13.02.2018 у справі № 808/2290/17, від 11.09.2018 у справі № 809/165/17, від 04.04.2018 у справі № 815/5491/16, від 02.10.2018 у справі № 820/1824/17, від 05.03.2020 у справі № 826/12529/18, від 10.03.2023 у справі № 520/7293/19.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що позивач мав податковий борг, який був розстрочений ухвалою суду від 28.10.2016 у справі № 820/1291/16, та декларував також поточні зобов`язання, які своєчасно не сплачував, у зв`язку з чим мав податковий борг, який не був розстрочений.

Грошові кошти, сплачені позивачем платіжними дорученнями на погашення розстроченого податкового боргу за судовим рішенням у справі № 820/1291/16 були зараховані на погашення грошового зобов`язання за декларацією з податку на прибуток за І півріччя 2018 року, за якими строк сплати настає раніше, та в подальшому зараховані на виконання такого судового рішення.

Матеріали справи також містять платіжні доручення №27542 від 30.08.2018 на суму 424782,94 грн., №30240 від 27.09.2018 на суму 424782,94грн., №32550 від 31.10.2018 на суму 424782,94 грн., згідно яких, на переконання Товариства, у періоді, який перевірявся, був сплачений розстрочений податковий борг відповідно до рішення суду у справі №820/1291/16.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції було встановлено, що зазначені платежі не могли були бути зараховані в періоді з 16.08.2019 по 07.10.2019, оскільки вони датовані 2018 роком та були предметом розгляду в інших адміністративних справах за аналогічними по змісту обставинах.

Стосовно посилання скаржника на подвійне притягнення Товариства до фінансової відповідальності, Верховний Суд виходить із наступного. 

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, акт камеральної перевірки від 14.08.2019 № 574/28-10-50-08-12/00131954 (який був предметом дослідження у справі№520/13377/19), був складений з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на прибуток підприємства Товариством за період з 26.06.2019 по 31.07.2019. Так, платежі у сумі 227407,24 грн., які надійшли у цей період, а саме: платіжне доручення №20218 від 26.06.2019 - 14945,00 грн.; платіжне доручення №338 від 04.07.2019 - 2 000,00 грн.; платіжне доручення №206447 від 31.07.2019 - 210 462,24 грн., зараховані в рахунок погашення розстроченого податкового боргу за рішенням суду у справі №820/1291/16 від 28.10.2016 по строку сплати липень 2018 року згідно пункту  87.9 статті 87 Податкового кодексу України: у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Акт камеральної перевірки від 13.11.2019 № 150/28-10-54-06- 12/00131954, який є предметом дослідження у даній справі,  був складений з питань своєчасності сплати Товариством узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на прибуток підприємства за період з 16.08.2019 по 07.10.2019.

За цей період в рахунок  погашення розстроченого податкового боргу за рішенням суду по справі №820/1291/16 від 28.10.2016 року були зараховані платежі у сумі 1274348,82 грн. (платіжне доручення №207691 від 16.08.2019), по строку сплати серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року; в рахунок погашення самостійно визначених платником зобов`язань з податку на прибуток по декларації за півріччя 2018 року у сумі 8771721,44 грн. (платіжне доручення № 207691 від 16.08.2019), по строку сплати серпень 2018 рік; по декларації за 9 місяців 2018 року платежі у сумі 1915088,42 грн. (платіжне доручення №207691 від 16.08.2019, платіжне доручення №212202 від 07.10.2019) згідно пункту  87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Вищенаведена інформація підтверджується висновками, викладеними в акті від 13.11.2019 № 150/28-10-54-06-12/00131954, додатку №1 до нього та копією ІКПП.

Також, матеріали справи містять витяг з ІКПП за період з 26.06.2019 по 31.07.2019 по встановлених порушеннях відповідно до акту камеральної перевірки від 14.08.2019 №574/28-10-50-08-12/00131954 , що було предметом розгляду у справі №520/13377/19, з якого вбачається якими платіжними документами здійснено погашення по рішенню суду про розстрочення податкового боргу.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується те, що Товариство не було двічі притягнуте до фінансової відповідальності.

За таких обставин, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про правомірне застосування відповідачем штрафу згідно з оспорюваним податковим повідомленням-рішенням.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга Товариства задоволенню не підлягає.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень суду в оскаржуваній частині не встановлено.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» залишити без задоволення, а постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2021 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова   І.Я.Олендер