РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 570/3148/24
Провадження № 22-ц/4815/749/25

       Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:            
головуючий-суддя – Шимківа С.С.,
суддів: – Боймиструка С.В., Хилевича С.В., 
секретар судового засідання – Маринич В.В.,
учасники справи: 
позивач – Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" відповідач – ОСОБА_1 

Суддя Рівненського апеляційного суду                                                     Шимків   С.С.
10 липня 2025 ррозглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Хохлова Володимира Олександровича на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 05 березня 2025 року (ухвалене у складі судді Назарука В.А., повний текст рішення суду складено 12 березня 2025 року) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, –

       в с т а н о в и в :

24 червня 2024 року Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. 
Позов обґрунтовувало тим, що 15.04.2021 року між ним та ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FA 143253, предметом якого було страхування автомобіля марки DAF FT XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
20.09.2021 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп 418 км відбулася ДТП за участю застрахованого автомобіля та автомобіля марки "Renault Megane", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка сталась у зв`язку з порушенням зазначеним водієм ПДР України, що встановлено постановою Радивилівського районного суду Рівненської області у справі №568/150/22, в результаті чого застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження.
Звітом № 85-D/95/1 від 10.01.2022 року про визначення вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу та страхового акту № 06182/07/992 від 11.03.2022 року страхова здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 348135 грн, що підтверджується платіжним дорученням №256018 від 12.03.2022 року.
Виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, ПАТ "Страхова група "ТАС" набуло право зворотної вимоги до відповідача та його страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ "СК "Євроінс", яке визнало дану подію страховим випадком та добровільно сплатило для ПрАТ "СГ "ТАС" страхову суму в розмірі 125721 грн.
Просило суд стягнути з ОСОБА_1 невідшкодовану суму страхової виплати, яка становить 222414 грн, а також судовий збір у розмірі 3336 грн 21 коп.
Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 05 березня 2025 року позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" 222414 грн. сплаченого страхового відшкодування та 3336,21 грн. витрат на сплату судового збору.
Рішення мотивовано тим, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду,  ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Хохлова Володимира Олександровича оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі покликається на неналежність доказів реальної сплати на користь ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС" страхового відшкодування в сумі 348 136 грн та проведення банком вказаної суми, у зв`язку з відсутнісю підписів відповідальних осіб отримувача платіжних послуг – АТ КБ "ПриватБанк", в якому обслуговується ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС".
Вказує, що наданий позивачем звіт № 85-D/95/1 від 10.01.2022 року не підтверджує, враховуючи вимоги чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, реальний розмір прямого збитку, якого зазнав страхувальник, а тому не може бути належним, допустимим, достовірним та переконливим доказом суми збитку, завданого ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС".
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про відмову у задоволенні позову.
03 липня 2025 року ПАТ "Страхова група "ТАС" подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він покликається на законність рішення суду.
Вказує, що факт розрахунків між позивачем, ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС" та ПрАТ "СК "Євроінс Україна" підтверджується платіжною інструкцією № 256018 від 12.03.2022 року, платіжним дорученням №8254 від 25.05.2022 року, повідомленнями АТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" від 05.11.2024 року та 17.12.2024 року, АТ "Райффайзен Банк" від 06.11.2024 року та 27.01.2025 року, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 18.12.2024 року та 30.01.2025 року, які наявні в матеріалах справи.
Доказів невідповідності суми майнового відшкодування, яка сплачена позивачем розміру спричинених збитків, та її необґрунтованості відповідачем не надано та матеріалами справи не підтверджено.
Просить суд про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду – без змін.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 20.09.2021 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп 418 км відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіль марки DAF FT XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 04.04.2022 року, винесеною за фактом вищенаведеної ДТП, водія транспортного засобу "Renault Megane", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 4).
За договором добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №FA 143253 від 15.04.2021, укладеним між ПрАТ "Страхова група "ТАС" та ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС", автомобіль марки DAF FT XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_1 було застраховано (а.с. 8-12). 
Власником транспортного засобу марки DAF FT XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС" (а.с. 13).
21.09.2021 року власник автомобіля марки DAF FT XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС" звернулося до ПрАТ "Страхова група "ТАС" з повідомленням та заявою про подію з ознаками страхового випадку згідно договору добровільного страхування №FA 143253 від 15.04.2021, за якою просило виплатити страхове відшкодування (а.с. 14).
Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу DAF FT XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 512 635,33 грн, що встановлено звітом №85-D/95/1 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 10.01.2022, складеним оцінювачем ФОП ОСОБА_2 (а.с. 18).
ПрАТ "Страхова група "ТАС" сплатило ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС" страхове відшкодування за даним страховим випадком в розмірі 348135 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №256018 від 12.03.2022 року (а.с. 36).
Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу – автомобіля марки Renauit Megane, реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_1 застраховано в ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна".
Страховик ОСОБА_1 ПрАТ "СК "Євроінс Україна" виплатило на користь ПрАТ "Страхова група "ТАС" відшкодування в сумі 125721 грн, що підтверджується платіжним дорученням №8254 від 25.05.2022 року (а.с. 38).
Покликаючись на встановлене положеннями ч. 1 ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" право вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування до особи, відповідальної за завдані збитки, ПрАТ "Страхова група "ТАС" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 різниці між виплаченим ним страховим відшкодуванням, у сумі 348 135 грн та отриманим від ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" відшкодуванням у розмірі 125 721 грн, що становить 222 414 грн. 
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Згідно зі статтею 999 ЦК України Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).
Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент настання ДТП, далі - Закон №1961-IV).
У статті 9 Закону №1961-IV передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону №1961-IV).
Відповідно до п. 7.17. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003  року № 142/5/2092, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним.
Згідно пункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює 0 для нових складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема, 5 років-для легкових КТЗ виробництва країн СНД, та 7 років-для інших легкових КТЗ.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи звіту № №85-D/95/1 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 10.01.2022 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, тому вартість матеріального збитку визначено експертом розміром ринкової вартості автомобіля на момент ДТП – 512635,33 грн (а.с. 18-20).
Заперечуючи проти встановленої вищезазначеним звітом № 85-D/95/1 вартості матеріального збитку, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на його спростування, не заявлено клопотань про призначення судом експертизи, не надано експертного висновку, проведеного за зверненням відповідача.
Доказів не відповідності сплаченого ПрАТ "Страхова група "ТАС" на користь ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС" страхового відшкодування в розмірі 348135 грн реальному розміру завданих ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС" збитків, відповідачем не надано, а матеріалами справи не підтверджено.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказано, що: "стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування."
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати та правомірно стягнув з завдавача шкоди – ОСОБА_1 різницю між виплаченим ним на користь ТОВ "ПЕТЕР-ТРАНС" страховим відшкодуванням, у розмірі 348 135 грн та отриманим ним від ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" відшкодуванням у розмірі 125 721 грн, що становить 222 414 грн. 
Розмір заявленого позивачем до стягнення з відповідача відшкодування підтверджено за допомого належних та допустимих доказів, які не спростовані відповідачем.
Таким чином, судом першої інстанції було правильно, всебічно і повно встановлено обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Хохлова Володимира Олександровича залишити без задоволення, а рішення Острозького районного суду Рівненської області від 05 березня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя                                         Шимків С.С.

Судді:         Боймиструк С.В.

        Хилевич С.В.