УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 липня 2025 року
м. Київ
справа № 607/6495/23
провадження № 51-2374 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого        ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 17 березня 2025 року щодо останнього,
встановив:
Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 
25 листопада 2024 року, залишеним без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17 березня 2025 року,  ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 110 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією усього належного йому майна, яке є його власністю.
Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту його затримання. 
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, будучи депутатом Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації, представником влади РФ, уповноваженим брати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів Російської Федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими депутатами та представниками влади і ЗС Російської Федерації, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість загибелі людей, зокрема й цивільного населення та настання інших тяжких наслідків, розуміючи, що він порушує встановлений статтями 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на територіальну цілісність та недоторканість України, з метою зміни меж її території та державного кордону, а також розширення впливу РФ, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, усвідомлюючи, що інші співучасники діють всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, порушують принципи Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимоги частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV), від 21 грудня 1965 року № 2131 (XX), від 14 грудня 1974 року 
№ 3314 (XXIX), ст. 1-3, 68 Конституції України, 15 лютого 2022 року, перебуваючи за адресою: Російська Федерація, м. Москва, вул. Охотний ряд, буд. 1, взяв участь у засіданні Державної Думи Федеральних Зборів РФ, де підтримав постанову зі зверненням до Президента Російської Федерації з проханням розглянути питання про визнання Російською Федерацією самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, а також 
22 лютого 2022 року, за тією ж адресою, ОСОБА_5 , будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинив умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, взяв участь у засіданні Державної Думи Федеральних Зборів РФ, де підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Донецької народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Луганською народною республікою, що призвело до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
Зазначені рішення Державної думи Федеральних Зборів РФ були частиною злочинного плану, так як сам факт їх існування використовувався при створенні приводів для ескалації воєнного конфлікту і був спробою виправдання агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою.
Дії Російської Федерації призвели до загибелі людей, у тому числі дітей, та настання інших тяжких наслідків у вигляді отримання людьми тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
В обґрунтування своїх доводів  ОСОБА_4 вказує на те, що суд незаконно послався як на докази винуватості його підзахисного на письмові докази та відеоматеріали, які були отримані шляхом здійснення копій з мережі інтернет, що, згідно ст. ст. 85, 86 КПК України вказує на їх неналежність і недопустимість. Стверджує, що відсутність оригіналів документів зумовлює необхідність призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції з повторним дослідженням письмових доказів та відеоматеріалів. На думку захисника, висновки суду щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, що залишено поза увагою апеляційним судом, тому оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Перевіривши касаційну скаргу та долучену до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.
Згідно ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, мають бути зазначені узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою та викладені докази, що спростовують її доводи.
Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, тому при розгляді касаційної скарги виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Переглядаючи вирок місцевого суду за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 у межах його доводів, суд апеляційної інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався. 
В аспекті дотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, колегія суддів враховує, що приписи пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зобов`язують суд обґрунтовувати своє рішення, не можна тлумачити як такі, що вимагають детальної відповіді на кожен аргумент. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано.
Зважаючи на вимоги кримінального процесуального закону та позиції ЄСПЛ в аспекті оцінки аргументів учасників справи щодо мотивування судових рішень, викладені, зокрема, у справі «Салов проти України» (рішення від 06 вересня 2005 року, § 89), суд апеляційної інстанції належним чином перевірив під час апеляційного перегляду доводи апеляційної скарги, вмотивовано погодившись з рішенням місцевого суду.
Розгляд кримінального провадження стосовно засудженого ОСОБА_5 в судах першої та апеляційної інстанцій проведено у відсутності останнього, тобто в порядку спеціального судового провадження (inabsentia) з дотриманням вимог КПК України про належне повідомлення його про час та місце судового розгляду.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 110 КК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав їх безпідставними, при цьому дійшов висновку, що фактичні обставини кримінального провадження встановлені вірно та підтверджені сукупністю доказів, які оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та вірно покладені в основу вироку.
Зокрема, апеляційний суд вказав, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується, серед іншого, на підставі:  
- копії протоколу огляду від 10 березня 2022 року з окремим додатком - поіменним списком усіх депутатів, що брали участь в засіданні 22 лютого 2022 року, об`єктом огляду якого є сторінки у мережі Інтернет за посиланням «http://vote.duma.gov.ru/vote/117112», на якій розміщена інформація, яка викладена російською мовою «Система анализа результатов голосований на заседаниях Государственной Думы». У протоколі огляду міститься інформація щодо переліку депутатів Державної Думи РФ, які голосували за звернення до президента РФ з проханням про визнання незалежності так званих ДНР та ЛНР. Зазначеним оглядом встановлено, що 15 лютого 2022 року ОСОБА_5  проголосував «За» звернення до президента РФ з проханням про визнання незалежності так званих ДНР та ЛНР. Додатком до протоколу огляду також є DVD-R диск, на якому міститься папка із збереженою Інтернет сторінкою зазначених публікацій. У ході огляду публікації підтверджено відомості, які відображені у протоколі огляду від 
10 березня 2022 року;
- копії протоколу огляду від 10 березня 2022 року з окремим додатком - поіменним списком усіх депутатів, що брали участь в засіданні 22 лютого 2022 року та фотозображеннями вказаної інформації на робочому екрані комп`ютера, об`єктом огляду якого є сторінки у мережі інтернет за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_1» на яких розміщена інформація, яка викладена російською мовою «Система анализа результатов голосований на заседаниях Государственной Думы. Справка о результатах голосования по вопросу: О проекте федерального закона № 75577-8 «О ратификации Договора о дружбе, сотрудничестве и взаимной помощи между Российской Федерацией и Донецкой Народной Республикой». У протоколі огляду міститься інформація щодо голосування депутатів Державної Думи РФ, які голосували за «проект федерального закону № 75577-8 «О ратификации Договора о дружбе, сотрудничестве и взаимной помощи между Российской Федерацией и Донецкой Народной Республикой». Зазначеним оглядом встановлено, що 22 лютого 2022 року  ОСОБА_5 проголосував «За» проект федерального закону № 75577-8 «Про ратификацію Договору про дружбу, співпрацю і взаємну допомогу між РФ і ДНР», що згодом став обґрунтуванням для повномасштабного вторгнення РФ в Україну, яке розпочалося 24 лютого 2022 року. Наведене підтверджується окремим додатком - поіменним списком усіх депутатів, що брали участь в засіданні 22 лютого 2022 року. Додатком до протоколу огляду є досліджений в судовому засіданні DVD-R диск, на якому міститься папка під назвою «Результати голосування депутатів Державної Думи РФ від 22 лютого2022 року ДНР» із збереженими зображеннями результатів голосування. У ході огляду публікацій підтверджено відомості, які відображені у протоколі огляду від 10 березня 2022 року;
- копії протоколу огляду від 10 березня 2022 року з окремим додатком - поіменним списком усіх депутатів, що брали участь в засіданні 22 лютого 2022 року, об`єктом огляду якого є сторінки у мережі інтернет за посиланням «http://vote.duma.gov.ru/vote/117237» на яких розміщена інформація, яка викладена російською мовою «Система анализа результатов голосований на заседаниях Государственной Думы. Справка о результатах голосования по вопросу: О проекте федерального закона №75578-8 «О ратификации Договора о дружбе, сотрудничестве и взаимной помощи между Российской Федерацией и Луганской Народной Республикой». У протоколі огляду міститься інформація щодо голосування депутатів Державної Думи РФ, які голосували за «проект федерального закону № 75578-8 «О ратификации Договора о дружбе, сотрудничестве и взаимной помощи между Российской Федерацией и Луганской Народной Республикой». Зазначеним оглядом встановлено, що 22 лютого 2022 року  ОСОБА_5 проголосував «За» «проект федерального закону № 75578-8 «О ратификации Договора о дружбе, сотрудничестве и взаимной помощи между Российской Федерацией и Луганской Народной Республикой». Наведене підтверджується окремим додатком - поіменним списком усіх депутатів, що брали участь в засіданні 22 лютого 2022 року. Додатком до протоколу огляду є досліджений в судовому засіданні DVD-R диск, на якому міститься папка під назвою «Результати голосування депутатів Державної Думи РФ від 22 лютого 2022 року ЛНР» із збереженими зображеннями результатів голосування. У ході огляду публікацій підтверджено відомості, які відображені у протоколі огляду від 10березня 2022 року;
- копії протоколу огляду від 31 березня 2022 року з долученими до нього DVD-R дисками з відеозаписами та знімками екрану комп`ютера, об`єктом огляду якого є інформація у всесвітній мережі Інтернет, а саме: 1. голосування «Про звернення депутатами Державної Думи РФ до Президента РФ про визнання незалежних так званих ДНР і ЛHP», 15.02.2022; 2. голосування щодо проекту федерального закону № 75577-8 «Про ратифікацію Договору про дружбу, співпрацю і взаємну допомогу між РФ і ЛHP» і проекту федерального закону № 75578-8 «Про ратифікацію Договору, про дружбу, співпрацю і взаємну допомогу між РФ і ДНР», що міститься за посиланням «http://duma.gov.ru/ /». В ході огляду розміщеної інформації на сайті «Государственная Дума», натиснувши на заголовок «Фото и Видео», а в подальшому - «Пленарные заседания», виявлено відеозаписи пленарних засідань, які публікуються на даному сайті. В ході огляду відеозапису під назвою «Пленарное заседание 15.02.2022 (12:00-16:55)», встановлено, що на відеозаписі зафіксовано що з 08 хвилини 55 секунд по 1 годину 23 хвилини 32 секунди відеозапису, депутати Державної Думи Федеральних зборів РФ обговорювали проекти постанов Державної Думи, що винесені на альтернативне голосування під номерами 2.1 (Проект голосування Державної Думи № 58243-8 «Про звернення до президента РФ щодо визнання незалежності так званих ДНР та ЛHP») та 2.2 (Проект голосування Державної Думи № 70489-8 «Про звернення до президента РФ щодо визнання незалежності так званих ДНР та ЛНР»). У даному відеозаписі, починаючи з 1 години 23 хвилини, Головою Державної Думи Російської Федерації  ОСОБА_6 винесено на голосування зазначені проекти. В голосуванні за проект постанови під номером 2.1., яке було висунуте на голосування від фракції Державної Думи Федеральних зборів Російської Федерації - КПРФ, а саме: проект постанови Державної Думи № 58243-8 «Об обращении Государственной Думы Федерального Собрания Российской Федерации к Президенту Российской Федерации  ОСОБА_7  о необходимости признания Донецкой Народной Республики и Луганской Народной Республики, взяло участь 368 депутатів Державної Думи РФ. З них 351 проголосували - за, 16 - проти і 1 - утримався, 82 - не брали участі/не голосували. В голосуванні за проект постанови під номером 2.2., яке було висунуте на голосування фракцією Державної Думи Федеральних зборів Російської Федерації - «Единая Россия», а саме: проект постанови Державної Думи № 70489-8 «Об обращении Государственной Думы Федерального Собрания Российской Федерации кПрезиденту Российской Федерации  ОСОБА_7 о необходимости признания Донецкой Народной Республики и Луганской Народной Республики», взяло участь 310 депутатів Державної Думи РФ та всі 310 депутатів проголосували - за. З метою перевірки прийняття проекту постанови № 58243-8 «Об обращении Государственной Думы Федерального Собрания Российской Федерации к Президенту Российской Федерации  ОСОБА_7 о необходимости признания Донецкой Народной Республики и Луганской Народной Республики», винесене на голосування від фракції КПРФ, було здійснено перехід за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_2», яке направляє на сайт «Система обеспечения законодательной деятельности» та виявлено, що зазначений проект було прийнято 15 лютого 2022 року. З метою перегляду інформації за пунктом 2 здійснено перегляд відеозапису з назвою «Пленарное заседание 22.02.2022 (12:00-17:00)». Натиснувши на дане пленарне засідання, тривалістю 5 годин 02 хвилини 
04 секунди, виявлено, що з 05 хвилини 30 секунд по 1 годину 32 хвилини 42 секунди даного відеозапису, депутати Державної Думи Федеральних зборів Російської Федерації обговорювали, а в подальшому голосували за питання під номером 2, а саме: проект федерального закону № 75578-8 «Про ратифікацію дружбу, співпрацю і взаємну допомогу між РФ і ДНР» тa питання під номером 3 а саме: проект федерального закону № 75577-8 «Про ратифікацію Договору про дружбу, співпрацю і взаємну допомогу між РФ і ЛHP». У засіданні та голосуванні за проект постанови під номером 2, а саме: проект федерального закону № 75577-8 «Про ратифікацію Договору про дружбу, співпрацю і взаємну допомогу між РФ і ДНР», взяло участь 400 депутатів Державної Думи РФ, з них 400 депутатів проголосували - за, 0 - проти і 0 - утримались, 50 - не брали участі/не голосували. У засіданні та голосуванні за проект постанови під номером 3, а саме: проект федерального закону № 75577-8 «Про ратифікацію Договору про дружбу, співпрацю і взаємну допомогу між РФ і ЛHP», взяло участь 400 депутатів Державної Думи РФ, з них 399 депутатів проголосували - за, 0 - проти і 0 - утримались, 51 - не брали участі/не голосували. В подальшому Голова Державної Думи Федеральних зборів Російської Федерації сказав наступне «Уважаемые коллеги, мы с вами рассмотрели 2-й и 3-й вопросы нашей повестки. Законопроекты направляются в Совет Федерации для рассмотрения нашими коллегами - сенаторами, ну а дальше судьбу законов о ратификации определит президент. Всех, коллеги, поздравляем!». Додатками до протоколу огляду є досліджені в судовому засіданні DVD-R диски із копією відеозаписів голосування депутатів Державної Думи РФ «Про звернення Державної Думи Федеральних зборів РФ до Президента РФ «Про визнання незалежності Донецької народної республіки та Луганської народної республіки» від 
15 лютого 2022 року та копією відеозапису голосування депутатів Державної Думи РФ щодо проекту федерального закону № 75577-8 «Про ратифікацію договору про дружбу, співпрацю та взаємну допомогу між Російською Федерацією та Луганскою народною республікою» і проекту федерального закону № 75578-8 «Про ратифікацію договору про дружбу, співпрацю та взаємну допомогу між Російською Федерацією та Донецькою народною республікою»;
- копії протоколу огляду від 19 квітня 2022 року з долученими до нього знімками екранів та додатком на російській мові під назвою «Постановление Государственной Думы Федерального Собрания Росийской Федерации 
к Президенту Российской Федерации  ОСОБА_7 о необходимости признания Донецкой Народной Республики и Луганской Народной Республики» на 3 арк., відповідно до якого об`єктом огляду є інформація розміщена на сторінці у мережі інтернет на сайті Державної Думи РФ за посиланням «http://api.duma.gov.ni/api/transcriptResolution/58243?8#2022_02_15_13_20_41», на якій розміщена інформація щодо обговорення депутатами Державної Думи РФ вищевказаного проекту. В ході огляду встановлено, що за вищевказаним посиланням міститься, зокрема наступний текст: «Идёт голосование. Покажите, пожалуйста, результаты по пункту 2.1, по вопросу, который мы проголосовали первым. Откройте, пожалуйста, РЕЗУЛЬТАТЫ ГОЛОСОВАНИЯ (13 час. 20 мин. 
41 сек.) Проголосовало за 351 чел. 78,0 % Проголосовало против 16 чел. 3,6 % Воздержалось 1 чел. 0,2 %. Голосовало 368 чел. Не голосовало 82 чел. 18,2 Спасибо. За - 351, против - 16, воздержался один. Пожалуйста, откройте результаты голосования по пункту 2.2, РЕЗУЛЬТАТЫ ГОЛОСОВАНИЯ (13 час. 21 мин. 28 сек.) Проголосовало за 310 чел. 68,9 % постановление № 58243-8 «Об обращении Государственной Думы Федерального Собрания Российской Федерации к Президенту Российской Федерации  ОСОБА_7 о необходимости признания Донецкой Народной Республики и Луганской Народной Республики». Постановление будет подписано незамедлительно и направлено главе государства. (Аплодисменты.)». Додатком до протоколу є текст постанови від 15.02.2022 
№ 743-8 ГД на російській мові, відповідно до якого депутати Державної Думи звертаються до  ОСОБА_7  з проханням про визнання Російською Федерацією Донецької Народної Республіки та Луганської Народної Республіки в якості самостійних, суверенних та незалежних держав;
- копії протоколу огляду від 30 квітня 2022 року з долученими до нього знімками екранів комп`ютера та додатками на російській мові з назвою «Договор о дружбе, сотрудничестве и взаимной помощи между Российской Федерацией и Донецкой Народной Республикой от 21 февраля 2022 года (ратифицирован Федеральным законом от 22 февраля 2022 года № 15-ФЗ, вступил в силу 25 февраля 2022 года», на 11 арк. та документ з назвою «Договор о дружбе, сотрудничестве и взаимной помощи между Российской Федерацией и Луганской Народной Республикой от 
21 февраля 2022 года (ратифицирован Федеральным законом от 22 февраля 2022 года № 16-ФЗ, вступил в силу 25 февраля 2022 года», на 11 арк. Об`єктом огляду є інформація, розміщена на сторінці у мережі Інтернет на сайті Державної Думи РФ за посиланням «http://api.duma.gov.ru/api/transcript/75578-8#2022_ 02_22_13_21_31». В ході огляду виявлено фрагмент стенограми, а саме: «Стенограммы обсуждения законопроекта № 75578-8 «О ратификации Договора о дружбе, сотрудничестве и взаимной помощи между Российской Федерацией и Донецкой Народной Республикой», на якій зафіксовано процес обговорення та голосування Депутатами Державної Думи РФ вищевказаного законопроекта. Вказаними публікаціями підтверджується факт незаконних дій представників влади Російської Федерації, що, діючи за попередньою змовою групою осіб між собою та іншими особами, домовилися про вчинення комплексу умисних дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, спрямованих на незаконне визнання так званих ДНР та ЛНР як начебто суверенних і незалежних держав;
- відповіді т.в.о. заступника командувача Головного управління Національної Гвардії України № 27/9/2/3-6537 від 06 вересня 2022 року «Про надання інформації», з якої слідує, що станом на 05 вересня 2022 року кількість військовослужбовців Національної гвардії України становить: 744 загиблих; 3 107 які отримали поранення; 237 зниклих безвісти; 1973 які потрапили у полон;
- відповіді начальника Головного слідчого управління НП України ОСОБА_8 
№ 22375/24/13/2-2022/ВС від 06 вересня 2022 року, відповідно до якої у провадженні слідчих Національної поліції станом на 06 вересня 2022 року здійснювалося досудове розслідування за фактами загибелі 18252 осіб, з яких 
10 302 військовослужбовців ЗСУ, НГУ, ДПС, територіальної оборони та інших, 
5 556 цивільних осіб, 2 022 особи статус та особи яких не встановлено, 
372 військовослужбовців країни-агресора. У період дії воєнного стану слідчими Національної поліції розпочато 817 кримінальних проваджень за фактами незаконного позбавлення волі представниками РФ та насильницького зникнення 
1 482 цивільних осіб, 597 з них станом на 03вересня 2022 року залишаються в полоні.
Під час апеляційного розгляду, суд належним чином перевірив доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 110 КК України, який будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинив умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків, з чим погоджується і Верховний Суд.
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_5 , будучи депутатом Державної Думи Федеральних Зборів РФ, 15 лютого 2022 року прийняв участь у засіданні Державної Думи Федеральних Зборів РФ, де спільно з іншими депутатами підтримав постанову із зверненням до президента РФ з проханням розглянути питання про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав та проголосував «за», а також підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою «ДНР» та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою «ЛНР». 
Таким чином, визнання інших державних утворень так званих «Луганської народної республіки» та «Донецької народної республіки» у межах міжнародно визнаних кордонів України є діями, спрямованими на зміну меж території та державного кордону України. Внаслідок ратифікації 22 лютого 2022 року договорів про дружбу, співпрацю і взаємну допомогу, РФ під приводом допомоги так званим «Донецькій народній республіці» і «Луганській народній республіці» здійснила 24 лютого 2022 року повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочала бойові дії на території України з метою зміни меж території та державного кордону України, що мало наслідком загибель значної кількості людей, значні руйнування та інші тяжкі наслідки.
Факт того, що всі представники влади РФ усвідомлюють та розуміють, що Україна є суверенною державою з міжнародно визнаними кордонами, підтверджений  фактом ратифікації РФ 22 квітня 2004 року Договору між Україною та РФ про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року, яким визнано та демарковано кордон між Україною та РФ.
ОСОБА_5 , будучи депутатом Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації, достовірно знав про укладення такого договору державою, представником влади якої він є, тобто РФ, а отже розумів незаконність, протиправність зміни меж території та державного кордону України.
Спростовуючи доводи   ОСОБА_4 стосовно покладення в основу обвинувального вироку протоколів огляду, які є неналежними доказами, оскільки не підтверджують доведеність вини обвинуваченого суд апеляційної інстанції вказав, що зібрані під час досудового розслідування та дослідженні в судовому засіданні місцевим судом докази, безперечно підтверджують, що 
ОСОБА_5  є депутатом Державної Думи РФ, яка є вищим законодавчим органом РФ, а тому останній достовірно знав про незаконність, протиправність зміни меж території та державного кордону України, однак діючи всупереч національним нормативно-правовим актам та міжнародним правовим актам підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Донецькою народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Луганською народною республікою.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, який зазначив, що встановлені під час судового розгляду фактичні об`єктивні обставини та наведені у вироку висновки місцевого суду підтверджують умисел ОСОБА_5 на вчинення інкримінованого йому діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 110 КК України.
Як слідує зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали захисник не погоджується із допустимістю доказів, які в силу положень статей 84, 99 КПК  України є електронними доказами.
Аналогічний аргумент сторона захисту наводила під час апеляційного розгляду, який судом апеляційної інстанції було ретельно перевірено та обґрунтовано визнано безпідставним. 
Відповідно до положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. 
Порядок збирання доказів у кримінальному провадженні врегульовано положеннями ст. 93 КПК України, відповідно до ч. 2 якої сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
До документів, відповідно до ч. 2 ст. 99 КПК України, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, серед іншого, носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані), а також складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.
Отже, суд оцінював докази за правилами, визначеними кримінальним процесуальним законом, а саме за приписами статей 84-86, 93, 94, 99 КПК України, де відображені відповідні критерії оцінки доказів на предмет їх допустимості, в тому числі й електронних документів.
Електронні (цифрові) докази, до яких належать: матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані), що містяться у відкритих (інтернет; різноманітні засоби масової інформації; соціальні мережі) чи закритих (приватні месенджери та телеграмканали; особисте листування з використанням комп`ютерної техніки і мобільних телефонів, флешносії, карти пам`яті тощо) мережах, є  допустимими доказами у разі дотримання порядку їх отримання. 
Аналогічні підходи відображені у рішеннях Верховного Суду, зокрема у постановах від 12 червня 2024 року у справі № 569/1908/23 (провадження № 51-1430 км 24), від 
31 липня 2024 року у справа № 308/13071/22 (провадження № 51-1139 км 24), ухвалі від 07 липня 2025 року у справі № 569/3429/23 (провадження № 51-2384 ск 25). 
ОСОБА_5 засуджено за кримінальне правопорушення, яке віднесено до злочинів проти основ національної безпеки України. Основними доказами в зазначеній категорії кримінальних проваджень є електронні (цифрові) докази, до яких належать: матеріали фотозйомки, звуко-запису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані), що містяться у відкритих (інтернет; різноманітні засоби масової інформації; соціальні мережі) чи закритих мережах (приватні месенджери та телеграмканали; особисте листування з використанням комп`ютерної техніки і мобільних телефонів, флешносії, карти пам`яті тощо).
Такими доказами у цьому кримінальному провадженні є наведені вище протоколи огляду публікацій на офіційному сайті Державної Думи РФ та особистих сторінок соціальних мереж засудженого, на яких ОСОБА_5 підтримує збройну агресію РФ проти України.
Указані обставини також доведені сукупністю інших доказів, безпосередньо досліджених судом, та наведених в оскаржуваному судовому рішенні.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів касаційного суду вважає, що винуватість засудженого ОСОБА_5 доведена «поза розумним сумнівом» на підставі належних, допустимих, достовірних та у сукупності та взаємозв`язку узгоджених між собою доказів, його дії кваліфіковані вірно.
Призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах, встановленої санкцією ч. 3 ст. 110 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів. 
Вагомих аргументів, які б свідчили про наявність підстав для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення у касаційній скарзі не наведено, та Судом не встановлено. 
З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки ухвали за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 17 березня 2025 року щодо останнього. 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                               ОСОБА_3