Справа № 344/20805/24 
Провадження № 22-ц/4808/1143/25 
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)                Василишин Л. В.,
суддів:                                        Баркова В. М., Максюти І. О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у представника ОСОБА_1  – адвоката Саюка Назара Володимировича на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2025 року, ухвалене в складі судді Пулика М. В. в селищі Рожнятові, у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2024 року адвокат Саюк Н. В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сімейні відносини сторін не склалися, внаслідок чого їхній шлюб на підставі рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2019 року було розірвано.
Дитина залишилася проживати з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2019 року ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Рішенням цього ж суду від 12 грудня 2019 року збільшено розмір аліментів на утримання дитини до 2400 грн.
З моменту ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів, пройшло чимало часу, витрати на утримання дитини значно збільшилися. Аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини, в умовах зростання цін та збільшення прожиткового мінімуму на дитину недостатньо для нормального утримання дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Крім того, змінився і матеріальний стан позивачки, оскільки зросли витрати на утримання дитини. Позивачка з сином переїхали жити до м. Івано-Франківська, у зв`язку з чим виникли додаткові фінансові витрати, пов`язані з оплатою оренди квартири та комунальних послуг.
Також дитина дуже часто хворіє на респіраторні захворювання, йому встановлено діагноз «ВСД. Нейроциркуляторна дистонія по змішаному типу з вираженими судинними реакціями». Дитині необхідно регулярно проходити лікування, відвідувати оздоровчі заклади.
Водночас відповідач з 2019 року постійно проживає та працює за кордоном у Великобританії. Зі слів позивачки, останній хоч і не офіційно, але працює та отримує заробітну плату в розмірі, яка є достатньою для збільшення розміру аліментів на дитину. Середня місячна заробітна плата в Англії складає 2 899 фунтів стерлінгів, що в гривневому еквіваленті складає 149 298,50 грн. Крім того, відповідач є особою з інвалідністю III групи та отримує пенсію в розмірі 6000 грн, що також є додатковим доходом. 
Інших утриманців, окрім сина у відповідача немає, а тому виходячи з засад справедливості та розумності, захисту прав та інтересів малолітньої дитини, враховуючи матеріальне становище відповідача, на думку представника позивачки, є всі підстави для збільшення розміру аліментів.
Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 – адвокат Саюк Н. В. просив збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2400 грн до 10000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Збільшено розмір аліментів, який встановлений рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2019 року та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3700 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Виконавчий лист по справі № 350/395/19, провадження № 2/350/262/2019, виданий Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області ухвалено відкликати після його фактичного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 гривень витрат на правову допомогу та на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, врахувавши рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини, встановлений законодавством, зміну у сторін обставин, що впливають на визначений судом розмір аліментів, дійшов висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача.
Водночас суд вказав на те, що позивачкою не доведено, що відповідач за своїм матеріальним станом може сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, а також не підтверджено витрати на дитину у такому розмірі, а тому уважав за необхідне частково задовольнити позов та збільшити розмір аліментів з 2400 грн до 3700 грн щомісячно.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_1 – адвокат Саюк Н. В. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення належним чином не врахував потреби дитини відповідно до її вікових, фізичних, емоційних та соціальних потреб.
Крім того, суд не взяв до уваги поточні щомісячні витрати, пов`язані з навчанням дитини, медичним обслуговуванням, його дозвіллям та розвитком.
Також поза увагою суду залишилися фінансові можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі не менше 10000 гривень щомісячно зважаючи на той факт, що він проживає та працює у Великобританії, а також має додатковий дохід у вигляді пенсії по інвалідності.
Представник апелянта наголошує й на тому, що суд оскаржуваним рішенням порушив принцип забезпечення якнайкращих інтересів дитини, оскільки аліменти у розмірі 3700 грн зможуть забезпечити лише базові потреби дитини, проте, дитина буде позбавлена можливості щодо нормального повноцінного розвитку, відвідування гуртків та секцій, які їй до вподоби. 
Враховуючи викладене, представник апелянтки просить рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів змінити та ухвалити нове, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в сумі 10000 грн щомісячно.
Позиція інших учасників справи
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Фактичні обставини справи
Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2019 року, яке набрало законної сили 14 червня 2016 року, - розірвано.
Після розірвання шлюбу сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із вказаним рішенням суду залишено на проживанні з матір`ю (а.с. 15-17).
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2019 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 до 2400 грн щомісячно (а.с. 18-22).
Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 10538/24, ОСОБА_3 перебував у стаціонарі КНП «ІФ ОДКП ІФ ОР» з 17 липня 2024 року по 23 липня 2024 року та йому встановлено діагноз: ВСД. Нейроциркуляторна дистонія по змішаному типу з вираженими судинними реакціями (а.с. 14).
10 серпня 2024 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали договір оренди квартири АДРЕСА_1 . Щомісячна плата за користування житлом – 4000 грн (а.с. 24-25).
Згідно із інформацією, наданою 27 березня 2025 року ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група) з 13 грудня 2016 року. Інвалідність встановлена по 30 вересня 2026 року. Розмір пенсії станом на 01 березня 2025 року становить 5965,72 грн, у тому числі 907,33 грн підвищення як жителю гірського району (а.с. 106).
Відповідно до інформації, наданої 26 березня 2025 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 у період з 2021 по 2023 роки декілька разів перетинав державний кордон України (а.с. 98, 100, 102, 104). 
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 
Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, представник позивачки покликався на те, що аліментів в розмірі 2400 грн не достатньо для нормального утримання дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, водночас, відповідач проживає та працює у Великобританції, окрім того, отримує пенсію по інвалідності, що свідчить про його фінансову можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.
Водночас, будь-яких доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн матеріали справи не містять, як і не містять доказів щодо понесення позивачкою витрат на дитину у вказаному у позові розмірі. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та наявність підстав для збільшення розміру аліментів з 2400 грн до 3700 грн щомісячно.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність встановленого судом розміру аліментів реальним потребам дитини, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Крім того, визначений судом розмір аліментів перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів, встановлений положеннями сімейного законодавства, а отже, сприятиме належному забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення - без змін, судові витрати на правничу допомогу, понесені апелянткою у суді апеляційної інстанції, розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Саюка Назара Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач:                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                В. М. Барков
               І. О. Максюта