ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 757/47290/24-а                                        Суддя (судді) першої інстанції: Остапчук Т.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді          Штульман І.В.
суддів:                               Кучми А.Ю.,
                                          Черпака Ю.К.,
при секретарі: Литвин С.В.,
за участі: позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Павлюх Б.Я.,-
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в Печерський районний суд міста Києва з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ТЦК та СП) про скасування постанови №369 про адміністративне правопорушення від 04 жовтня 2024 року, ухваленої начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення на нього штрафу у розмірі 25500 гривень, а також закриття провадження у справі.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування рішення суб`єкта владних повноважень (а.с.61-66). 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що направлення громадян на військово-лікарську комісію (далі - ВЛК) та призов на військову службу згідно з мобілізаційним законодавством може здійснюватися незалежно від місця перебування на військовому обліку. Військовозобов`язані не можуть самостійно обирати де їм зручно проходити ВЛК, тому що це відбувається виключно за рішенням начальника ТЦК та СП. Крім того, ОСОБА_1 не вчинив дій, які б свідчили про те, що він почав проходити медкомісію, не надав лікарям жодних відомостей про стан свого здоров`я для належної перевірки медичними працівниками по базі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », не надав належних доказів про необхідність перенесення обстеження. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем підтверджено правомірність прийняття оспорюваної постанови №369 і відсутні правові підстави для її скасування.
Не погодившись із рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року, ОСОБА_1 (надалі - апелянт) подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт стверджує, що він не відмовлявся від проходження ВЛК, яку ним пройдено в 2022 році добровільно за місцем його реєстрації, а саме в ІНФОРМАЦІЯ_5 та в межах установленого законом порядку до 16 липня 2024 року уточнено облікові дані.
Відповідно до частини п`ятої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.
У виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу (частина друга статті 309 КАС України).
Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня           1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у апеляційній скарзі.
Представник відповідача до апеляційного суду не прибув, про день, час і місце апеляційного розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_6 був повідомлений завчасно, належним чином, про причини не направлення свого представника суд не повідомив.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З матеріалів справи вбачається, що 04 жовтня 2024 року старший офіцер адміністративного відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 старший лейтенант ОСОБА_3 склав протокол №369 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 2101 КУпАП відносно ОСОБА_1 , в якому зазначив: « 04 жовтня 2024 року під час проведення заходів оповіщення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 на території Печерського району міста Києва, а саме на платформі міської електрички станції «Видубичі» гр. ОСОБА_1 було вручено повістку №В/041024/1 від 04 жовтня 2024 р. про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 04 жовтня 2024 р. о 10:00 годині з метою проходження медичної комісії на підставі Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" за яку гр. ОСОБА_1 поставив підпис у розписці … Підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП, а саме відмовився від проходження медичного огляду, тим самим порушив вимоги статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що вчинено в особливий період» (а.с.17).  
В протоколі №369 зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11год 10 хв 04 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний протокол містить пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності де зазначено: «Я не відмовляюсь проходити ВЛК, я прошу перенести на іншу дату, щоб я міг зібрати медичні документи про актуальний стан здоров`я, згідно п.3.4 Постанови №204 положення про ВЛК» (а.с.18).
З постанови №369 за справою про адміністративне правопорушення від 04 жовтня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25500 гривень. 
Оспорювана постанова №369 мотивована тим, що «… ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП, про що надав відповідні пояснення… відмовився від проходження медичного огляду, тим самим порушив вимоги статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що вчинено в особливий період…».
Вважаючи постанову відповідача №369 протиправною, ОСОБА_1  звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 1 вищевказаного Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною десятою статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року      №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами), введено правовий режим воєнного стану на території України, який триває і на даний час.
Відповідно до Указу Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03 березня 2022  року №2105-IX, оголошено загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено в Законі України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від       21 жовтня 1993 року №3543-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За визначенням статті 1 вищевказаного Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно частин першої і другої статті 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" закріплено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
У відповідності до абзаців другого та четвертого частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані, зокрема:
- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до абзацу восьмого частини третьої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Згідно положень абзацу дев`ятого частини третьої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:
1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;
2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;
3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
4) місце, день і час явки за викликом;
5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;
6) реєстраційний номер повістки;
7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Статтею 2101 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
За приписами частини першої статті 2101 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності до частини третьої статті 2101 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
В силу статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді  справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ураховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.
З матеріалів вбачається справи, що постановою №369 від 04 жовтня 2024 року, ухваленою начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП, визнано винним ОСОБА_1 , на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 25500 гривень (а.с.19).
В оспорюваній постанові відповідача №369 зазначено, що позивач ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, чим порушив вимоги статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що вчинено в особливий період, він визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП, про що надав відповідні пояснення.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дотримався встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , дійшовши висновку, що оспорювана постанова №369 винесена відповідачем в межах повноважень, в порядку і в спосіб, визначений КУпАП.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду не погоджується з такими висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим з огляду на наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).
Порядок №560 визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби, процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
За змістом підпункту 1 пункту 27 Порядку №560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою:
- взяття на військовий облік;
- проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби;
- уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки);
- призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
Пунктом 28 Порядку №560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Згідно з вимогами пункту 29 Порядку №560 у повістці зазначаються, зокрема, мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ.
Відповідно до абзацу третього пункту 69 Порядку №560 громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.
Положеннями пункту 74 Порядку №560 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Таким чином, з наведеного вбачається, що процедурі проходження ОСОБА_1 медичного огляду передує видача керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 Порядку №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 Порядку №560, а також формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду. 
Разом з тим, відповідачем не надано доказів дотримання ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідної процедури та етапності. Зокрема, не надано доказів видачі направлення на ім`я ОСОБА_1 на проходження 04 жовтня 2024 року військово-лікарської комісії.  
Крім того, в силу вимог пункту 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року №110 "Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за №661/20974 (далі - форма №025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в Електронній системі охорони здоров`я (далі - ЕСОЗ).
Зазначені документи, а на офіцерів і прапорщиків (мічманів) запасу також особові справи ТЦК та СП до початку огляду подаються для вивчення у ВЛК.
Отже, вказаною нормою пункту 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України на військовозобов`язаного покладається обов`язок під час проведення медичного огляду надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.
З довідки №3255-213 від 27 жовтня 2016 року, виданої Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця міста Донецька, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , - взято на облік як внутрішньо переміщену особу.
Відповідно до електронного військово-облікового документу позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та в розшуку не значився, дата уточнення даних у системі «Резерв +» - 28 червня 2024 року. 
З протоколу №369 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 2101 КУпАП, складеного відповідачем 04 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаючого, як внутрішньо переміщена особа у місті Обухів Київської області, працюючого в ТОВ «ВІЯР-ТЕХ» системним адміністратором, вбачається, що позивач 04 жовтня 2024 року отримав від відповідача повістку №В/041024/1, якою його зобов`язано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресом АДРЕСА_3 , на 10 годину того ж дня з метою проходження медичної комісії. 
Повістка №В/041024/1 містить текст, який визначив наслідки неявки до ТЦК та СП, передбачені статтею 2101 КУпАП, та можливість віднесення до поважних причин неприбуття у строк, визначений у повістці згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). Повіскою передбачено, що у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до ТЦК та СП, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначено у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб з  подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Позивач ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду надав пояснення, що він добровольцем з 26 лютого 2022 року захищав Україну зі зброєю в руках, яку здав (бойовий автомат НОМЕР_1 ) через хворобливий стан свого здоров`я на вимогу військового командування 22 квітня 2022 року, про що є відмітка на шістнадцятій сторінці його паспорту серії НОМЕР_2 . Позивач стверджує, що в дитинстві він отримав травму хребетного стовпа, яка до теперішнього часу спричиняє негативні наслідки для функціонування його організму. Саме такі медичні документи він мав бажання надати під час проведення ВЛК і до здачі медичних аналізів 04 жовтня 2024 року він не був підготовлений, а тому просив відповідача перенести проведення відносно нього ВЛК на іншу дату. В суді ОСОБА_1 надав документ про відстрочку (бронювання) до 23 січня 2026 року.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що у протоколі серія №369 від 04 жовтня 2024 року відображено, що ОСОБА_1 в своїх власноручних письмових поясненнях написав, що він не відмовляється проходити ВЛК, а лише просить перенести таке проходження на іншу дату, щоб мати можливість зібрати і надати комісії медичні документи про актуальний стан свого здоров`я. В протоколі №369 відповідачем не зазначено час складання такого протоколу (зі слів позивача такий було складено о 09 год 30 хв), однак зазначено, що розгляд справи відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 2101 КУпАП, відбудеться в той же день 04 жовтня 2024 року об 11 годині 10 хвилин в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Разом з тим, матеріали справи містять власноручну заяву ОСОБА_1 від 04 жовтня 2024 року на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_4 в якій зазначено: «Я не відмовляюсь від проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , лише прошу перенести дату ВЛК, щоб я міг надати свої медичні документи про актуальний стан мого здоров`я згідно Положення 402 п.3.4 про ВЛК» (а.с.44).
З матеріалів справи №757/47290/24-а вбачається, що відповідно до електронного військово-облікового документу позивач ОСОБА_1 28 червня 2024 року оновив (уточнив) дані, він з 21 липня 2022 року перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 і в розшуку не значився. 
В оспорюваній постанові відповідача №369 від 04 жовтня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією, однак в акті про відмову в проходженні військово-лікарської комісії від 04 жовтня 2024 року, затвердженому в той же день начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_5 , також зазначено, що позивач заявив: «Я не відмовляюсь від проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , лише прошу перенести дату ВЛК, щоб я міг надати свої медичні документи про актуальний стан мого здоров`я згідно Положення 402 п.3.4 про ВЛК» (а.с.42).
Військовозобов`язаний ОСОБА_1 має відстрочку (бронювання) до   23 січня 2026 року. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що в даній конкретній справі відповідачем не доведено порушення позивачем ОСОБА_1 вимог 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП.
Відповідно до частини третьої статті 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, вони не відповідають встановленим апеляційним судом обставинам по справі, а тому рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 . 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за належне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1514 гривень (квитанції від              11 жовтня 2024 року №ПН4577536 про сплату 605,60 грн та від 13 травня 2025 року №1Т0059ЦТ про сплату 908,40 грн).
Таким чином, постанова серії №369 про адміністративне правопорушення від              04 жовтня 2024 року, ухвалена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП, та накладення на позивача штрафу у розмірі         25500 гривень є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
Згідно з пунктами 1 та 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Керуючись статтями 243, 272, 286, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити. 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року у справі №757/47290/24-а - скасувати та прийняти нове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову №369 про адміністративне правопорушення від 04 жовтня 2024 року, ухвалену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25500 гривень.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 2101 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      І.В. Штульман

Судді:                                                                                          А.Ю. Кучма

                                                                                                    Ю.К. Черпак