ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/14037/24                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 серпня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                              Аліменка В.О.,
суддів                                                  Вівдиченко Т.Р., Ганечко О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби у м. Києві та Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМІРА" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМІРА" до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії-
В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АДЕМІРА" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області та просило:
- визнати протиправним та скасувати наступні рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві: №11350636/42300747 від 03.07.2024,
№11350635/42300747 від 03.07.2024, №11350644/42300747 від 03.07.2024; №11350641/42300747 від 03.07.2024; №11350639/42300747 від 03.07.2024; №11350643/42300747 від 03.07.2024; №11350645/42300747 від 03.07.2024; №11350638/42300747 від 03.07.2024; №11350634/42300747 від 03.07.2024; №11350640/42300747 від 03.07.2024; №11350637/42300747 від 03.07.2024; №11350642/42300747 від 03.07.2024; №11350628/42300747 від 03.07.2024; №11350631/42300747 від 03.07.2024; №11350626/42300747 від 03.07.2024; №11350632/42300747 від 03.07.2024; №11350630/42300747 від 03.07.2024; №11350629/42300747 від 03.07.2024; №11350627/42300747 від 03.07.2024; №11350633/42300747 від 03.07.2024;
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві від 26.07.2024 № 97947 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, винесене відносно ТОВ «АДЕМІРА».
- зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код 43005393, адреса 04053, Україна, місто Київ, Львівська площа, будинок, 8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних за датою їх фактичного надходження складені Товариством з обмеженою відповідальністю «АДЕМІРА» (ідентифікаційний код юридичної особи 42300747, адреса Україна, 14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, вул. Полуботка гетьмана, будинок 7) податкові накладні за переліком: № 85 від 21.03.2024; № 86 від 21.03.2024; № 87 від 21.03.2024; № 88 від 21.03.2024; № 89 від 22.03.2024; № 90 від 22.03.2024; № 91 від 22.03.2024; № 92 від 22.03.2024; № 93 від 23.03.2024; № 94 від 23.03.2024; № 95 від 23.03.2024; № 96 від 23.03.2024; № 97 від 25.03.2024; № 98 від 25.03.2024; № 99 від 25.03.2024; № 100 від 25.03.2024; № 101 від 26.03.2024; № 102 від 26.03.2024; № 103 від 26.03.2024; № 104 від 26.03.2024.
- зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області (ідентифікаційний код 44094124) виключити позивача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АДЕМІРА» (ідентифікаційний код 42300747) з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві за переліком: №11350636/42300747 від 03.07.2024, №11350635/42300747 від 03.07.2024, №11350644/42300747 від 03.07.2024; №11350641/42300747 від 03.07.2024; №11350639/42300747 від 03.07.2024; №11350643/42300747 від 03.07.2024; №11350645/42300747 від 03.07.2024; №11350638/42300747 від 03.07.2024; №11350634/42300747 від 03.07.2024; №11350640/42300747 від 03.07.2024; №11350637/42300747 від 03.07.2024; №11350642/42300747 від 03.07.2024; №11350628/42300747 від 03.07.2024; №11350631/42300747 від 03.07.2024; №11350626/42300747 від 03.07.2024; №11350632/42300747 від 03.07.2024; №11350630/42300747 від 03.07.2024; №11350629/42300747 від 03.07.2024; №11350627/42300747 від 03.07.2024; №11350633/42300747 від 03.07.2024.
Визнано протиправним і скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві від 26.07.2024 № 97947 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, винесене відносно ТОВ «АДЕМІРА».
Зобов`язано Державну податкову службу України (ідентифікаційний код 43005393, адреса 04053, Україна, місто Київ, Львівська площа, будинок, 8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних за датою їх фактичного надходження складені Товариством з обмеженою відповідальністю «АДЕМІРА» (ідентифікаційний код юридичної особи 42300747, адреса Україна, 14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, вул. Полуботка гетьмана, будинок 7) податкові накладні за переліком: № 85 від 21.03.2024; № 86 від 21.03.2024; № 87 від 21.03.2024; № 88 від 21.03.2024; № 89 від 22.03.2024; № 90 від 22.03.2024; № 91 від 22.03.2024; № 92 від 22.03.2024; № 93 від 23.03.2024; № 94 від 23.03.2024; № 95 від 23.03.2024; № 96 від 23.03.2024; № 97 від 25.03.2024; № 98 від 25.03.2024; № 99 від 25.03.2024; № 100 від 25.03.2024; № 101 від 26.03.2024; № 102 від 26.03.2024; № 103 від 26.03.2024; № 104 від 26.03.2024.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийнтяи нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Також, з апеляційною скаргою звернувся позивач, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
За змістом частини першої  статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України  апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої  статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України  у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою  статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України  суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої  Законом України №475/97-ВР від 17 липня                     1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню,а апеляційна скарга відповідача - без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «АДЕМІРА» - торгове підприємство, засноване у 2018 р. з метою здійснення комерційної діяльності та отримання прибутку. Після початку повномасштабного вторгнення рф позивач перепрофілював діяльність на торгівлю збіжжям, зокрема - зерном кукурудзи, виступаючи в ролі посередника між сільськогосподарськими виробниками та крупнооптовими закупівельники. Основний вид діяльності - Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21).
Позивач має орендовані офісні приміщення та невеликий штат працівників, достатній для провадження операційної діяльності - підтвердні документи щодо чого були надані відповідачу в поясненнях позивача від 23.06.2024, що були направлені відповідачу з певною затримкою від дати реєстрації і надійшли 19.07.2024 (копія додається). Факт отримання цих пояснень відображено і в оскаржуваному рішенні відповідача про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку від 26.07.2024. До пояснень було надано документи щодо придбання, зберігання та реалізації продукції (у т.ч. договори, акти приймання-передачі, видаткові накладні, платіжні документи) договори оренди приміщень, акти звірки з контрагентами, банківські виписки, оборотно-сальдові відомості, звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду тощо.
Для мінімізації витрат на власні сховища для зберігання зерна, позивач, придбаваючи збіжжя, одразу залишає його на зберіганні у продавця, про що укладається відповідний договір відповідального зберігання.
Таке зберігання триває, допоки позивач не знайде покупця для вигідного перепродажу придбаного зерна.
Послуги з перевезення/постачання продукції покупцю надавалися ФОП ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , який здійснював вивіз продукції своїми чи залученими транспортними засобами.
У період з 21 по 26 березня 2024 р. позивач реалізував на користь ТОВ «АГРО-АВАНТ ДС» 20 партій зерна кукурудзи на загальну суму 3 140 968,87 грн, про що за правилом першої події (поставки) було складено та в установленому порядку подано на реєстрацію 20 податкових накладних. Узагальнена інформація щодо кожної окремої операції, у реєстрації податкової накладної за якою було відмовлено, з переліком первинних документів, що підтверджують реальність таких операцій (і відповідно надавалися регіональній комісії відповідача в додатку до пояснень від 23.06.2024) - наведені у додатку до позовної заяви під назвою «Зведена інформація щодо оскаржуваних рішень контролюючого органу про відмову у реєстрації податкових накладних позивача».
Усе зерно, поставлене позивачем на користь ТОВ «АГРО-АВАНТ ДС», було придбано у ТОВ «МІЧУРІНА+» (код ЄДРПОУ 38522124) двома партіями за Договором поставки №4к/010423 від 01.04.2023 та до моменту реалізації покупцю зберігалась у цього ж продавця на його складах на підставі Договору про надання послуг відповідального зберігання №11ВЗ/010423 від 07.04.2023.
Однак, у реєстрації усіх 20 податкових накладних було відмовлено. Причиною зупинки та подальшої відмови у реєстрації його податкових накладних стало включення позивача до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку з 25.03.2024, що зазначено в оскаржуваному Рішенні відповідача про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку від 26.07.2024 № 97947 (далі - Рішення про ризиковість № 97947 від 26.07.2024).
Позивач потрапив у перелік ризикових підприємств відповідача лише 25.03.2024, фактичне зупинення реєстрації податкових накладних позивача відбувалося вже з 23.03.2024, тобто - за 2 дні до включення до вказаного переліку.
За фактом зупинення кожної з 20 податкових накладних позивач 23.06.2024 надав пояснення з додаванням документів, що підтверджували реальність господарської операції.
03.07.2024 відповідач відмовив у реєстрації усіх 20 податкових накладних.
Не погодившись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України (далі - ПК) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 ПК).
За змістом пункту 14.1.178 статті 14 ПК податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу;
Згідно підпунктів "а", "б" пункту 185.1 стаття 185 ПК об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, ; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу .
Відповідно до підпунктів "а", "б" пункту 187.1 статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку .
Пунктом 201.1 статті 201 ПК передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Отже, підставою для формування сум податкових зобов`язань, у тому числі й тих, що відносяться до складу податкового кредиту, є наявність складених та зареєстрованих податкових накладних та розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно згаданого пункту 201.10 статті 201 ПК підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначав Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 341; далі - Порядок № 1246).
Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.
Згідно пунктів 12-14 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки .
За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.
Так, пункт 201.16 статті 201 ПК визначає, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Згідно пункту 17 Порядку № 1246 у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.
Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі - Порядок № 1165).
Згідно пункту 3 вказаного Порядку податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, складеної на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості хоча б одного з товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку, за винятком розрахунку коригування, визначеного підпунктом 7 цього пункту), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі - ознаки безумовної реєстрації) .
Пунктом 5 Порядку № 117 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Так, додатком 1 до вказаного Порядку № 1165 визначені критерії ризиковості платника податку на додану вартість, а додатком 3 - критерії ризиковості здійснення операцій.
Згідно пунктів 6, 7 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено та/або подано податкову накладну/розрахунок коригування для реєстрації в Реєстрі, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.
У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Згідно пункту 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 (далі - Порядок №520).
Відповідно до пунктів 4, 5, 9-11  у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.
Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що законодавством регламентовано чіткий порядок реєстрації податкових накладних в Реєстрі та правові підстави для зупинення їх реєстрації і для відмови у її здійсненні.
При цьому, передбачений згаданими нормами перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного критерію ризиковості, а також зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів, які належить надати.
Як вбачається з матеріалів справи, реєстрації податкових накладних позивача було зупинено з підстав відповідності платника податку,  яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. 
Відповідно до п.8 Критеріїв ризиковості платника податку (Додаток 1 до Порядку №1165), ризиковим визнається платник податку, якщо у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній / розрахунку коригування.
Разом з тим, зі змісту квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних, вбачається, що останні не містить у собі жодних обґрунтувань та підстав віднесення позивача до ризикових платників податку на додану вартість, як і не містить чіткого переліку документів, необхідних відповідачу для прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації РК в ЄРПН.
Отже, квитанції про зупинення містять загальне посилання на критерій ризиковості, без визначення конкретних причин та даних, які вплинули на застосування такого критерію, а також пропозицію позивачу щодо надання підтверджуючих документів, без визначення їх конкретного переліку.
Наразі, Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 у справі №360/2460/20 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.
У постанові від 16.02.2023 по справі № 380/7648/22 Верховний Суд вказав, що у випадку загальної вказівки щодо необхідності подати документи у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний саме в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття необґрунтованого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.
Наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого, у цій справі, є прийняття рішень, законність яких обґрунтовано перевірена судами попередніх інстанцій.
Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
З огляду на неконкретність вимоги контролюючого органу про надання документів, рішення про відмову в реєстрації податкової накладної не відповідає критерію обґрунтованості.
Аналогічне правозастосування викладене у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №826/10649/17, від 28.10.2019 у справі №640/983/19, від 15.02.2023 у справі № 2240/3117/18 та ін.
Окрім того, на переконання колегії суддів, наданий позивачем обсяг документів був достатнім для прийняття податковим органом рішення про реєстрації податкових накладних.  
Проте, оскаржуване рішення не містить не лише жодних належних мотивів відхилення наданих позивачем документів, а й взагалі відомостей щодо факту їх оцінки. Не зазначено у рішенні якими мотивами керувалася Комісія, вважаючи, що надані позивачем документи не є достовірними чи достатніми для цілей прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу.
Приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами ПК України. 
Разом з тим, предметом розгляду в даній справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність відповідних господарських відносин між позивачем та його контрагентом.
На переконання колегії суддів, доводячи дефектність наданих позивачем документів та стверджуючи про не підтвердження факту реальності господарських операцій (відомостей про встановлення таких обставин оскаржуване рішення не містить), відповідач у ході судового розгляду намагається підмінити процедуру податкової перевірки процедурою реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування. З цих підстав, відповідні доводи скаржника відхиляються колегією суддів.
Таким чином, беручи до уваги викладені обставини, встановлені у ході судового розгляду обставини свідчать про те, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам обґрунтованості, прийняті без належного та повного встановлення обставин, які підлягають встановленню при їх прийнятті, та за відсутності на це законодавчо визначених умов. Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання їх протиправними та скасування.
Аналогічну позицію у побідних правовідносинах Верховний Суд неодноразово висловлював у своїх рішеннях, зокрема у справах №№ 816/2159/18, 380/7736/21, 600/332/21-а та ін.
Щодо позовних вимог, які стосуються реєстрації накладних, то колегія суддів звертає увагу, що повноваження Державної податкової служби України щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування не є дискреційними, оскільки при їх реалізації вона не вправі діяти на власний розсуд.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 1246 внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку. Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.
Отже, спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання ДПС зареєструвати податкові накладні в Реєстрі, у повній мірі відповідає завданням адміністративного судочинства та компетенції адміністративного суду (постанови Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 825/849/17 та від 06.03.2018 у справі № 826/4475/16 та ін).
Частиною першою статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову у цій частині.
Також колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві від 26.07.2024 № 97947 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, винесене відносно ТОВ «АДЕМІРА».
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження відповідача  про    відповідність позивача критеріям ризиковості не знайшли свого підтвердження під час вирішення справи, а отже, оскаржуване рішення є протиправним, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову щодо скасування Рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання контролюючий орган виключити позивача з переліку ризикових суб`єктів господарювання, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції відмовлено у задоволення позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Чернігівській області виключити позивача з переліку ризикових суб`єктів господарювання, оскільки ГУ ДПС у Чернігвісвькій області не приймало рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковостіплатника подату.
Колегія суддів, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши апеляційну скаргу позивача, дійшов висновку про обґрунтованість вимог апелянта в частині скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Чернігівській області виключити позивача з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості.
Суд першої інстанції вказав, що Головне управління ДПС у Чернігівській області не приймало рішення про включення позивача до переліку ризикових платників податку, тому, на його думку, вказаний орган не має повноважень для виключення позивача з цього переліку.
Проте така позиція є помилковою та не узгоджується з нормами чинного законодавства та усталеною практикою Верховного Суду.
Згідно з абзацом 31 пункту 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі - Порядок № 1165), у разі надходження до контролюючого органу рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня за основним місцем обліку платника податку зобов`язана виключити платника податку з переліку ризикових.
Із матеріалів справи вбачається, що на момент звернення з позовом позивач перебував на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області, тобто саме цей орган є контролюючим органом за основним місцем обліку, на який, відповідно до Порядку № 1165, покладається обов`язок щодо виконання судового рішення про виключення з переліку ризикових платників податку.
Суд першої інстанції формально підійшов до вирішення справи, змішавши повноваження щодо прийняття рішення про включення до переліку з повноваженнями щодо виконання рішення суду про виключення з нього. Зазначене призвело до неправильного вирішення спору.
Таким чином, позовна вимога про зобов`язання ГУ ДПС у Чернігівській області виключити позивача з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості, є належним і ефективним способом захисту порушеного права, як це визначено частиною 3 статті 245 КАС України, а також узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду (зокрема, постанови від 30.11.2021 у справі № 340/1098/20, від 23.06.2022 у справі № 640/6130/20).
У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нову постанову про задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання ГУ ДПС у Чернігівській області виконати судове рішення шляхом виключення позивача з переліку ризикових платників податку.
Згідно ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла до висновку про стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до приписів ч.1 ст.139 КАС України.
Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції при прийнятті рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог зобов`язального характеру неправильно застосовано норми матеріального права, то відповідно до статті 317 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління ДПС у Чернігівській області  виключити позивача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АДЕМІРА» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
У решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст.     243,     315,     317,     322 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т АН О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМІРА"- задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у Чернігівській області  виключити позивача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АДЕМІРА» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головного управління ДПС у Чернігівській області  виключити позивача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АДЕМІРА» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року -залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМІРА"(код ЄДРПОУ 42300747) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 29068,80 грн. (двадцять дев`ять тисяч шістдесят вісім гривень вісімдесят копійок.).
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач                                                             В.О. Аліменко

Судді                                                                                 Т.Р. Вівдиченко 

                                                                                          О.М. Ганечко