П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
18 червня 2025року                                                                                     м. Київ
                                                                                                          
Справа №761/26492/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/8255/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                 судді-доповідача:                   Соколової В.В.
суддів:                                   Верланова С.М., Поліщук Н.В.
за участю секретаря             Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Волошина В.О. 03 лютого 2025 року в м. Києві, повний тест рішення складений 07 лютого 2025, за заявою ОСОБА_1 про призначення судової експертизи, у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали  Шевченківського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року за нововиявленими обставинами, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
 
В С Т А Н О В И В
 
У червні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року у справі №761/26492/19, якою було затверджено мирову угоду між сторонами у справі, за нововиявленими обставинами. В якості нововиявленої обставини заявник вказував на виявлені у нього вади здоров`я, внаслідок яких він не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, передбачати їх наслідки, у зв`язку з цим також просив про призначення судово-психіатричної експертизи.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали  Шевченківського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року за нововиявленими обставинами, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.
Ухвала суду мотивована тим, що підстави, викладені заявником у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не є істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України та роз'яснень Пленуму Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами».
 
Не погодився із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , його представником подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги дублюють доводи наведені ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
В апеляційній скарзі представник також вказує на те, що ОСОБА_1   в суді першої інстанції заявлялось клопотання про призначення судової комплексної психолого-психіатричної експертизи, однак суд першої інстанції ухвалою суду від 03 лютого 2025 року відмовив у задоволенні вказаного клопотання. На думку заявника вказана ухвала суду є також незаконною, оскільки надані ним медичні документи однозначно свідчать про потребу у спеціальних знаннях у сфері психології, які можуть надати відповідь чи дійсно ОСОБА_1 усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними  під час укладення та затвердження мирової угоди. Відмова у призначення експертизи зумовила неможливість доведення ними нововиявлених обставин, що стало наслідком відмову у задоволенні  їх заяви про перегляд судового рішення. З цією метою також просить суд апеляційної інстанції призначити у справі судову комплексну психолого-психіатричну експертизу. 
На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суд першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі №761/26492/19.
 
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Некрасов О.С. підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив про її задоволення.
Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку визначеному процесуальним законом, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції суду сформованим автоматично засобами АСЕД «Апеляція», причини неявки суду не повідомив. Тому керуючись положеннями ч.2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважала, що його неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.
 
Судом встановлено, що 12 грудня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 була укладена мирова угода, яка була посвідчена приватним нотаріусом КМНО Косенко О.О. /т.1 а.с.131-132/.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року мирова угода, укладена між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 була затверджена /т.1 а.с.134-140/.
За умовами цієї мирової угоди відповідачем визнано наявність боргу перед позивачем у розмірі 4814837, 80 грн (чотири мільйони вісімсот чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять сім гривень 80 коп.), який відповідач зобов'язується та гарантує сплатити позивачу, шляхом виплати платежів в розмірах і в строки, встановлені в п. 3 даної Мирової угоди, а саме щомісячними платежами у період з 01 квітня 2020 року по 10 жовтня 2021 року.
В п. 10 мирової угоди сторони засвідчили і гарантували, що мирова угода укладається ними у відповідності з власним волевиявленням. В момент укладення мирової угоди сторони усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними; розуміють свої права і зобов`язання за мировою угодою; представники сторін мають необхідний обсяг повноважень на укладення мирової угоди, при укладенні мирової угоди відсутній будь-який обман, насильство або інше приховування фактів, які мали б істотне значення та були свідомо приховані сторонами; мирова угода укладається на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких для сторін обставин; мирова угода вчиняється з наміром відповідних правових наслідків; у зв`язку з укладенням мирової угоди не будуть порушені права та інтереси третіх осіб у тому числі й держави.
В апеляційному та касаційному порядку ухвала суду від 28 січня 2020 року не оскаржувалась.
 
Заява про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами була подана відповідачем у червні 2024 року та обґрунтована тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року, яка набрала законної сили, було затверджено мирову угоду між сторонами у справі.
Щодо обставини, яка є підставою для перегляду вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами, яка стала відома відповідачу 10 травня 2024 року, останнім зазначено, що відповідач під час підписання мирової угоди від 20 січня 2020 року, був позбавлений здатності розуміти фактичне значення своїх дій та керувати ними, передбачати їх можливі соціальні та особистісні наслідки, тобто його волевиявлення не було вільним та не відповідало його внутрішньої волі. Це пояснюється тим, що ОСОБА_1 з 31 січня 2019 року по 10 травня 2024 року перебував на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Клінічна лікарня «Психіатрія» з діагнозом «Органічний афективний розлад (біполярний розлад інтоксикаційно-травматичного генезу), маніоформний синдром». Згідно довідки цієї лікарні, ОСОБА_1 звертався за допомогою в такі дати: 08 лютого 2019 року, 01 березня 2019 року, 07 травня 2019 року, 13 вересня 2019 року, 17 грудня 2019 року, 14 січня 2020 року, 04 лютого 2020 року та 18 січня 2021 року Також, відповідно до Довідки №1/2 відповідач лікувався в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Клініка Кадирова» в наступні дати: 02 лютого 2019 року, 16 лютого 2019 року, 04 січня 2020 року, 27 липня 2020 року. На переконання сторони відповідача, часте звернення за допомогою до лікарів, свідчить про інтенсивний перебіг хвороби, а також, як вбачається із вищезгаданих довідок, останній звертався за допомогою до лікарів у тому числі в той період, коли відбулось підписання мирової угоди. На підтвердження зазначених обставин надана медична документація у вигляді  консультативних висновків та довідки /т.1 а.с.160-169/.
В заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, стороною заявника було здійснено заяву про призначення судової комплексної психолого-психіатричної експертизи. В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що призначення судової експертизи в цій справі зумовлене з`ясуванням питання загального психологічного стану заявника (відповідача) та особливостей перебігу його психічних процесів в періоди підписання ним розписки, мирової угоди та її затвердження.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року клопотання про призначення експертизи залишено без задоволення. суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано ряду вищевказаних обов`язкових вихідних даних та медичних матеріалів необхідних для можливості призначення та проведення комплексної психолого-психіатричної експертизи. Також судом враховані положення процесуального закону та судова практика, згідно з якими учасники справи не позбавлені можливості звернутись до експертної установи із заявою про призначення експертизи в позасудовому порядку. А тому суд не вбачав правових підстав для призначення у справі судової експертизи /т.2 а.с.71-73/.
Ухвалою від 03 лютого 2025 року суд першої інстанції також відмовив у задоволенні заяви про перегляд ухвали суду від 28 січня 2020 року за нововиявленими обставинами, вказавши на те, що наведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні процесуального закону та не мають істотного значення, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення /т.2 а.с.74-78/.
 
Згідно з ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст. ст. 424, 426 ЦПК України.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст.423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.  
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.
Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.
Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Вказані висновки містяться в Постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №755/32663/14-ц.
У постанові від   02 червня 2025 року у справі № 752/12045/17  Верховний Суд вказав на те, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто, ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.
Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.
Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
На вказаному наголошено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2024 року у справі № 643/12492/18.
Із усталеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. russia, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
 
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.  Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;  показаннями свідків.
В порядку визначеному ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Положеннями ч.ч.1,2 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:  для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно зі ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я;  психічний стан особи;  вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.
В силу ч.4 ст. 423 ЦПК України  не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
 
З наведених обставин справи вбачається, що звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали  Шевченківського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року, ОСОБА_1 вказував на виявлені у нього вади здоров`я, внаслідок яких він не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, передбачати їх наслідки.
При зверненні до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заявником була надана медична документація, з якої вбачаються обставини встановлення заявнику певного психічного заварювання. Разом з тим, з цієї медичної документації вбачаються обставини звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою у 2019-2021 роках, що вказує на те що він був обізнаний про стан свого стану здоров`я, станом на час розгляду справи і ухвалення судового рішення про перегляд якого ним заявлено. При цьому надана медична документація не містить даних, що захворювання і встановлений діагноз ОСОБА_1 є таким, що суттєво впливало на його здатність розміти значення своїх дій та керувати ними. А отже при зверненні до суду із заявою позивачем не надано доказів наявності тієї обставини, яка заявлена як нововиявлена.
У заяві про перегляд за нововиявленими обставинами позивач також просив про призначення судово-психіатричної експертизи, вказане клопотання було залишено судом першої інстанції без задоволення, і в доводах апеляційної скарги заявник вказує на незаконність і цього процесуального рішення. Вирішуючи вказане питання колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що  висновок експерта є одним із доказів у справі. Положення ст. 105 ЦПК України передбачають обов`язкове призначення експертизи судом, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Проте це положення стосується розгляду справи по суті, тобто до ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи. Натомість при перегляді рішення суду за нововиявленими обставинами, процесуальний закон визначає, що не є підставою для перегляду докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Усталена судова практика вказує на те, що нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, відповідно і здобуття нових доказів при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами не допускається. А отже відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог процесуального закону. З урахуванням наведених обставин не вбачав підстав для призначення експертизи і суд апеляційної інстанції, про що було постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання. 
Наведені заявником обставини, не можна кваліфікувати, як  нововиявлені, в розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки вони не є нововиявленими, тобто такими, що якби вони були відомі при розгляді справи, то суд ухвалив би принципово інше рішення. До того ж такі обставини не є доведеними належним чином, і не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення.
З огляду на вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні ст. 423 ЦПК України
Доводи апеляційної скарги зводяться до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку. 
Згідно п.1 ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 С.М. Верланов
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук

 
Повний текст постанови складений 17 липня 2025  року.