ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2025 року
м. Київ
справа № 554/872/24
провадження № 61-17276св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Комунальне підприємство «Полтававодоканал»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду 
м. Полтави, у складі судді Сініцина Е. М., від 01 серпня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Триголов В. М., Дорош А. І., Лобов О. А., від 23 грудня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства (далі - КП) «Полтававодоканал» про захист прав споживача, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив:
- визнати протиправним та необґрунтованим нарахування 
КП «Полтававодоканал» заборгованості у сумі 13 110,57 грн по о/р НОМЕР_1 за надання послуг по водопостачанню у 
АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати КП «Полтававодоканал» перерахувати заборгованість по 
о/р НОМЕР_1 за надання послуг по водопостачанню у АДРЕСА_1 згідно з договору від 19 січня 2022 року, укладеного з позивачем;
- визнати протиправними попередження КП «Полтававодоканал» від 23 січня 2024 року № 303 про повне обмеження послуг по водопостачанню у 
АДРЕСА_1 до повного погашення заборгованості у сумі 13 110,57 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що він є власником будинку в АДРЕСА_1 . Між сторонами 19 січня 2022 року укладено договір про водопостачання за вказаною адресою та визначено особовий рахунок по цій адресі НОМЕР_1 . Водночас позивач стверджує, що відповідачем у березні 2022 року було незаконно перенесено на вказаний особовий рахунок заборгованість по іншому об`єкту житлової нерухомості (квартирі).
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
2.           Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01 серпня 
2024 року, залишеною без змін поставною Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 17 травня 2024 року, скасовано.
3.           Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, врахував, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 2024 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності - відмовлено, явку ОСОБА_1 або його представника у підготовче судове засідання визнано обов`язковою. ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та дату судових засідань, проте в судові засідання позивач або його представник не з`явилися.
4.           Враховуючи невиконання позивачем ухвали суду від 30 травня 
2024 року, де його явку визнано обов`язковою, а також те, що позивач був повідомлений про час та місце судового засідання, але повторно не з`явився до суду, а його неявка перешкоджає розгляду справи внаслідок не роз`яснення наданих доказів, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без розгляду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.           У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржені судові рішення скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі та постановити окрему ухвалу за фактом грубого порушення суддями попередніх інстанцій норм права.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
6.           У грудні 2024 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу у справі № 554/872/24на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави 
від 01 серпня 2024 року про залишення позову без розгляду та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року.
7.           Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у квітні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
8.           Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
9.           Підставою касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні питання про залишення позову без розгляду.
10.        Вказує, що з огляду на запроваджений в Україні воєнний стан та постійні повітряні тривоги він подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявивши при цьому про підтримання позовних вимог.
11.        Після того як ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави 
від 30 травня 2024 року його явку було визнано обов`язковою, він знов подав клопотання про розгляд справи за його відсутності з посиланням зокрема на відсутність бомбосховища у приміщені суду. Крім того 12 та 17 липня 
2024 року ним були подані суду додаткові пояснення, в яких він просив позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути за його відсутності.
12.        Вважає, що суд при розгляді справи має керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини, а обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав.
13.        Зауважує, що судове засідання 01 серпня 2024 року було призначено на 10:50 год, проте цього дня у Полтавській області з 10:44 год до 12:15 год була оголошена повітряна тривога, а обставини оголошення сигналу «повітряна тривога» у певному регіоні є загальновідомими.
14.        Звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постановах 
від 14 травня 2024 року у справі № 756/3036/20, від 21 лютого 2023 року 
у справі № 916/3496/20, від 22 березня 2023 року у справі № 755/13068/21, 
від 04 квітня 2023 року у справі № 523/11536/19, від 06 вересня 2023 року 
у справі № 2-2823/11.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Інші процесуальні звернення, подані до Верховного Суду
15.        11 квітня 2025 року  ОСОБА_1 подав додаткові пояснення, які не можуть бути враховані Верховним Судом, оскільки за своїм змістом фактично є доповненням до касаційної скарги, які подані поза межами строку, визначеного частиною першою статті 398 ЦПК України.
16.        17 квітня 2025 року  ОСОБА_1 подав клопотання, в якому просить вирішити питання розподілу судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн, понесених ним у суді касаційної інстанції.
Обставини справи
17.        Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 
2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Полтававодоканал» про захист прав споживача, призначено підготовче засідання, в яке викликано учасників справи.
18.        Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 
2024 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності відмовлено, явку ОСОБА_1 або його представника у підготовче засідання визнано обов`язковою.
19.        Судовими повістками Октябрського районного суду м. Полтави позивач викликався в підготовче засідання, призначене зокрема на 30 травня 
2024 року, 01 липня 2024 року, 01 серпня 2024 року.
20.        Позивач та/або його представник до суду не з`явились. Натомість у червні та липні 2024 року позивачем були подані суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зокрема через воєнний стан та систематичні повітряні тривоги у Полтавській області. При цьому позивач вказував про підтримання позовних вимог.
21.        У червні 2025 року позивач звернувся із запитом до голови Октябрського районного суду м. Полтави та отримав відповідь про відсутність укриття на балансі суду.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
22.        За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, після її перегляду в апеляційному порядку, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
23.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
24.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
25.        Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
26.        За змістом пунктів 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема подавати докази, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, а також подавати заяви та клопотання.
27.        Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
28.        Отже, за загальним правилом, участь у судовому засіданні є правом учасника справи, який може заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
29.        Згідно з частинами першою, пунктом 5 частини другої223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
30.        Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
31.        У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
32.        Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
33.        Таким чином, за змістом положень частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
34.        У розглядуваній справі 24 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.
35.        Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 
2024 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності відмовлено, явку позивача ОСОБА_1 або його представника у підготовче засідання визнано обов`язковою.
36.        В подальшому 06 червня 2024 року, 12 та 17 липня 2024 року ОСОБА_1 звертався до суду із заявами, в яких наполягав на задоволенні його вимог, розгляді справи за його відсутності у зв`язку з повітряними тривогами та відсутності у приміщенні суду бомбосховища. При цьому вказував про підтримання своїх позовних вимог.
37.        Верховний Суд не заперечує право суду першої інстанції визнати явку позивача в судове засідання обов`язковою і не виключає ситуацій коли це дійсно може бути потрібно. 
Однак у випадку, якщо таке процесуальне рішення про визнання явки позивача обов`язковою у подальшому покладене судом в основу залишення позову без розгляду (з чим позивач, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності не погоджується), то воно під час апеляційного і касаційного перегляду ухвали про залишення позову без розгляду має бути оцінено на предмет обґрунтованості та підтвердження того, що неявка позивача в судове засідання перешкоджала розгляду справи по суті (вирішенню спору).
38.        Предметом позову у розглядуваній справі є захист прав споживача, а узагальнені доводи позивача зводяться до того, що на його особовий рахунок в КП «Полтававодоканал» відкритий щодо будинку незаконно, як він вважає, була перенесена заборгованість з іншого об`єкта нерухомості (квартири), що призвело до обмеження у водокористуванні. 
39.        Позивач викладав свою позицію щодо заявленого спору у позові, відповіді на відзив та додаткових письмових поясненнях.
40.        Крім того, позивач неодноразово подавав суду заяви про розгляд справи без його участі та про підтримання заявлених позовних вимог. 
41.        Визнаючи явку позивача обов`язковою, районний суд своє процесуальне рішення в ухвалі від 30 травня 2024 року обґрунтував «необхідністю роз`яснення в судовому засіданні наданих позивачем доказів та доведення їх переконливості». Однак при цьому суд не зазначив, які саме із наданих позивачем доказів та у зв`язку з якими обставинами потребують його особистих роз`яснень в судовому засіданні.
42.        Крім того, вказавши підставою визнання явки позивача в судове засіданні обов`язковою «необхідність доведення позивачем переконливості доказів», суд не врахував, що невиконання позивачем обов`язку довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог (частина третя статті 12 ЦПК України), з урахуванням принципів диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін, має інші процесуальні наслідки, а ніж залишення позову без розгляду. У випадку недоведеності позовних вимог суд приймає рішення про відмову у позові, а не про залишення позову без розгляду.
43.        З огляду на викладене, Верховний Суд не може визнати наведені районним судом в ухвалі від 30 травня 2024 року підстави для визнання обов`язковою явки позивача в судове засіданні обґрунтованими і такими, що перешкоджали розгляду справи по суті (вирішенню спору).
44.        Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2024 року у справі № 145/87/23.
45.        Встановивши, що 
-          позивач неодноразово звертався до суду із заявами про розгляд справи за його відсутності;
-          позивач у письмовій формі висловив свою позицію щодо заявлених позовних вимог, наполягаючи на їх задоволенні; 
-          районним судом, з огляду на предмет та підстави позову, не наведено обставин, які б перешкоджали розгляду справи по суті за відсутності позивача в судовому засіданні,
суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, помилково вказав на наявність передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України підстав для залишення позову без розгляду.
46.        Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
47.        Оскільки оскаржені судові рішення не відповідають нормам процесуального права та перешкоджають подальшому провадженню у справі, ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
48.        Водночас Верховним Судом не встановлено підстав для постановлення окремої ухвали щодо суддів районного та апеляційного судів, як того просив заявник у касаційній скарзі.
49.        Розподіл судових витрат є процесуальним питанням, яке підлягає  вирішенню судом за наслідками розгляду справи. 
50.        Оскільки розгляд справи не завершено, спір по суті не вирішено, касаційний суд не здійснює розподіл судових витрат. Це питання має бути вирішено судом, за результатами розгляду справи.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.           Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 01 серпня 
2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 
2024 року скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович