Справа № 465/7542/24                                Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П. 
Провадження № 22-ц/811/2130/25                 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Цьони С.Ю.
з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2025 року, -
ВСТАНОВИВ:

у вересні 2024 року Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільно збудованого нежитлового приміщення загальною площею 55.5 кв. м за адресою АДРЕСА_1 , з припиненням права власності.
В лютому 2025 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про призначення комплексної судової будівельно – технічної та земельно – технічної експертизи.
В обґрунтування клопотання покликається на те, що нежитлова будівля літ. «БІ-1» загальною площею 55,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нерозривно пов`язана із земельною ділянкою та має всі ознаки капітальної споруди, а відтак є об`єктом нерухомого майна. Львівська міська рада безпідставно ідентифікує нежитлове приміщення як споруду з панелей типу сендвіч та склопакетним заскленням. Вважає, що у спорах щодо усунення перешкод шляхом знесення об`єкту нерухомого майна, для правильного вирішення справи, в тому числі визначення способу захисту, застосування чи незастосування ст. 120 Земельної кодексу України, ст. 376 Цивільного кодексу України, принциповим є встановлення/ідентифікація об`єкту будівництва, що знаходиться на спірній земельній ділянці: чи це тимчасова споруда чи це капітальна споруда - об`єкт нерухомого майна. Крім цього, позивач зазначає, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0.0056 га є складовою частиною земельної ділянки площею 15.3366 га, наданої у постійне користування ЛКП «Зелений Львів», разом з тим у Державному земельному кадастрі міститься інформація про земельну ділянку, місце розташування якої вул. Лазаренка, 36,38, 40, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , власником якої є Львівська обласна державна адміністрація, а користувачем Національний університет «Львівська політехніка», що викликає сумніви у тому, чи земельна ділянка орієнтовною площею 0.0056 га є складовою частиною земельної ділянки площею 15.3366 га. З наведених підстав просить призначити у справі комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (вул. Липинського, 54, м. Львів).
На розгляд та вирішення експерта поставити такі питання: 1) чи є об`єкт, нежитлове приміщення літ. «Б-1» загальною площею 55,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нерухомим майном; 2) чи земельна ділянка на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0056 га є складовою частиною земельної ділянки кадастровий номер 4610136900:05:005:0010 площею 15.3366 га; 3) чи розташоване нежитлове приміщення літ. «Б-1» загальною площею 55,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в межах земельної ділянки кадастровий номер 4610136900:05:005:0010 площею 15.3366 га.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2025 року клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Авдєєнко Віталія Вікторовича про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи задоволено.
Призначено у цивільній справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, на розгляд та вирішення експертів поставлено такі питання:
1. Чи є об`єкт, нежитлове приміщення літ. «Б-1» загальною площею 55,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нерухомим майном?
2. Чи земельна ділянка на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0056 га є складовою частиною земельної ділянки кадастровий номер 4610136900:05:005:0010 площею 15.3366 га?
3. Чи розташоване нежитлове приміщення літ. «Б-1» загальною площею 55,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в межах земельної ділянки кадастровий номер 4610136900:05:005:0010 площею 15.3366 га?
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.
Витрати на проведення судової експертизи покладено на відповідачку ОСОБА_1 .
Проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Направлено для проведення експертизи матеріали цивільної справи №465/7542/24 (номер судового провадження № 2/465/1522/25) в одному томі.
Провадження у цивільній справі № 465/7542/24 за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою - зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалу суду оскаржила Львівська міська рада, вважає ухвалу незаконною та необгрунтованою, просить оскаржувану ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні клопотання представника відповідачки про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.
         В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що призначаючи експертизу, суд першої інстанції не врахував те, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 площею 0,0056 га перебуває в комунальній власності Львівської міської ради, зазначена земельна ділянка є складовою частиною земельної ділянки кадастровий номер 4610136900:05:005:0010 площею 15.3366 га, що надана Львівському комунальному підприємству «Зелений Львів» у постійне користування. На зазначеній ділянці знаходиться належне відповідачці самовільно збудоване нежитлове приміщення (попередній власник ПП «Юр-Груп»), оскільки відсутнє рішення про надання такої земельної ділянки в користування та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Твердження відповідача, що власником земельної ділянки на АДРЕСА_1 де знаходиться об`єкт нерухомого майна, є Львівська обласна державна адміністрація, а користувачем Національний університет «Львівська політехніка», не відповідає дійсності. 
Представник Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, представник міської ради Наконечна О .М. звернулася до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці. 
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
           Враховуючи те, що учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, у справі достатньо матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, доводи щодо незаконності та не обґрунтованості оскаржуваного рішення суду зазначені апелянтом в апеляційній скарзі, а з огляду на наявність у структурі Львівської міської ради юридичного департаменту, міська рада мала можливість забезпечити явку в судове засідання іншого представника, колегія суддів вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає. 
Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також підстав та предмету позову, що розглядається судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільно збудованого нежитлового приміщення загальною площею 55.5 кв. м за адресою АДРЕСА_1 , з припиненням права власності.
Позов мотивовано наявністю самочинного будівництва (нерухомого майна реєстраційний номер об`єкта 8355303466101) на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , яка є складовою частиною земельної ділянки кадастровий номер 4610136900:05:005:0010 площею 15.3366 га, що надана Львівському комунальному підприємству «Зелений Львів» у постійне користування.
Поряд з цим у матеріалах справи (в тому числі у апеляційній скарзі) міститься інформація, що згідно даних  Державного земельного кадастру за адресою АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 а розташована земельна ділянка кадастровий номер 4610136900:05:005:0014 площею 6,7268 га. Зазначена земельна ділянка передана в постійне користування Державному університету «Львівська політехніка» і перебуває у державній власності в силу вимог пункту 4 розділу ІІ  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності».
Відтак, оскільки позов Львівської міської ради мотивований порушенням її права як власника земельної ділянки на якій розташоване належне відповідачці нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 , а відповідачка заперечує розташування такого нежитлового приміщення на належній позивачу земельній ділянці, то для об`єктивного та повного вирішення справи судом необхідно встановити, чи спірна земельна ділянка входить у склад земельної ділянки  кадастровий номер 4610136900:05:005:0010 площею 15.3366 га (що належить Львівській міській раді) чи у склад іншої земельної ділянки (зокрема  земельної ділянки за адресою АДРЕСА_5 , кадастровий номер 4610136900:05:005:0014 площею 6,7268 га, що перебуває у державній власності). Для з`ясування зазначених обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, а тому судом першої інстанції вірно було задоволено клопотання представника відповідачки в частині призначення судової земельно-технічної експертизи.  
Щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи, то колегія суддів зазначає наступне. 
Позивачем пред`явлено позов про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою шляхом знесення приміщення з припиненням права власності та закриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування позову покликається на статтю 376 ЦК України. 
В даному провадженні суд не вирішує питання наявності чи відсутності підстав для задоволення позову і знесення приміщення, однак колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що норми статті 376 ЦК України застосовуються лише до правовідносин з приводу саме нерухомого майна, натомість такі норми не можуть бути  застосовані у випадку, якщо на належній позивачу земельній ділянці розміщено об`єкт, який не є нерухомим майном.
Зважаючи, що позивач зазначає про розташування на спірній земельній ділянці «споруди з панелей типу сендвіч та склопакетним засклеєнням», то на думку колегії суддів, при розгляді даного спору по суті необхідно встановити чи є належне відповідачці приміщення об`єктом нерухомого майна чи іншою спорудою, яка до нерухомого майна не відноситься, а для надання відповіді на зазначене питання необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право.
Відтак, судом першої інстанції вірно було вирішено питання про задоволення клопотання представника відповідачки в частині призначення судової будівельно-технічної експертизи для вирішення питання щодо того, чи є зазначене нежитлове приміщення об`єктом нерухомого майна.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами, як висновками експертів (пункт 2 частини другої статті 76 ЦПК України).
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Згідно із частинами першою третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 ЦПК України)
Відповідно до положень Наказу Міністерства Юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-медичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» до основних видів експертиз відноситься інженерно-технічна; інженерно-транспортна (автотехнічна, транспортно-трасологічна, залізнично-транспортна); дорожньо-технічна; будівельно-технічна; оціночно-будівельна; земельно-технічна; оціночно-земельна; експертиза з питань землеустрою; пожежно-технічна; безпеки життєдіяльності; гірничотехнічна; інженерно-екологічна; електротехнічна; комп`ютерно-технічна; телекомунікаційна.) (п. 1.2.2).
Відповідно до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Згідно з частиною першою статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
З огляду на предмет доказування у даній справі, враховуючи, що обставини, які підлягають дослідженню можуть бути встановлені лише експертним шляхом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про призначення у даній справі комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.
Зміст оскаржуваної ухвали узгоджується з положеннями статті 104 ЦПК України.
Так як перевірка достовірності вищезазначеного можлива лише шляхом вирішення питань, які потребують спеціальних знань і потребує значного часу, провадження по справі на час проведення експертизи може бути зупинено. Тому питання зупинення провадження по справі судом першої інстанції також вирішено вірно.
А відтак, колегія суддів підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Львівської міської ради - залишити без задоволення.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена 01.09.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк