ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/26604/24
Провадження № 22-ц/820/778/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
                секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Підприємства об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1 «Українського товариства сліпих» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Чевилюк З.А. від 04 лютого 2025 року.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року Підприємство об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1 «Українського товариства сліпих», звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказувало, що позивач є балансоутримувачем гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний гуртожиток на праві приватної власності належить Громадській організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих». Раніше вказаний гуртожиток перебував на балансі ПОГ «Хмельницьке учбово-виробниче підприємства Українського товариства сліпих».
Відповідач ОСОБА_1 отримав право користування житлом в гуртожитку як працівник підприємства «Хмельницьке УВП УТОС», який не має власного житла. Зареєстрований в гуртожитку з 21.04.1990 року. Проживав в кімнатах № 40, 9, 10. Вселений у кімнату № 10 гуртожитку Хмельницького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих відповідно до ордеру, виданому на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету та бюро первинної організації УТОС Хмельницького УВП УТОС від 14.05.1996 року № 10, на період роботи на цьому підприємстві. З часом ОСОБА_1 створив сім`ю з ОСОБА_3 , в них народилися діти - відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сім`я проживала у кімнатах № 9, 10 гуртожитку.
У 2001 році ОСОБА_1 розлучився з дружиною. ОСОБА_3 разом з малолітніми дітьми покинули житло в гуртожитку. Проте рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.09.2023 року ОСОБА_3 разом з дітьми була вселена в кімнати № 9, 10 гуртожитку.
У 2009 році ОСОБА_3 разом дочкою ОСОБА_4 переселилася до кімнати АДРЕСА_2 залишились проживати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідач ОСОБА_1 прийнятий на роботу до Хмельницького УВП УТОС 18.08.1977 року та звільнений з роботи 29.08.1978 року за власним бажанням. Вдруге відповідач прийнятий на роботу до Хмельницького УВП УТОС 30.12.1988 року та звільнений з роботи 06.02.2007 року також за власним бажанням.
Відповідач ОСОБА_2 не є особою з інвалідністю, ніколи не працював на підприємстві.
10.07.2009 року відповідач ОСОБА_1 набув у приватну власність за договором дарування кв. АДРЕСА_3 . Загальна площа квартири складає 42,4 кв. м, житлова - 27,6 кв. м.
Інформацію про набуття у власність квартири у м. Хмельницькому відповідач ОСОБА_1 приховав внаслідок чого підприємство - балансоутримувач продовжувало нараховувати плату за проживання в гуртожитку на умовах найму.
Місце проживання відповідачів зареєстровано у кімнаті АДРЕСА_4 .
Фактично відповідачі в кімнаті не проживають, але добровільно не виселяються, продовжують утримувати її за собою, не знімаються з реєстрації місця проживання, чим перешкоджають позивачу забезпечувати житлом в гуртожитку осіб з інвалідністю, внутрішньо переміщених осіб, працівників підприємства, які не мають у власності або користуванні житла в м. Хмельницькому.
Відповідач ОСОБА_2 не перебуває на квартирному обліку при Хмельницькій міській раді. У гуртожитку відповідач відсутній без поважних причин. 
Згідно з відповіддю начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на військовому обліку військовозобов`язаних у територіальних ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває та на військову службу не призивався.
Відповідачі займають кімнату № 9 на підставі ордеру без укладення договору оренди, а відповідач ОСОБА_1 заявляє про своє право на користування гуртожитком на умовах найму, подавши позов до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, справа № 686/21631/24.
Позивач має власну потребу у розселенні осіб, які є особами з інвалідністю та переселені з окупованих територій та територій ведення бойових дій.
Відповідачі вселені в кімнату гуртожитку як одна сім`я. Відповідальною особою у житлових правовідносинах з підприємством-балансоутримувачем є ОСОБА_1 , який вселений в гуртожиток, будучи працівником підприємства. Набувши право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 42,4 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м, тобто значно покращив свої та свого сина житлові умови, ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_2 втратили право користування гуртожитком та підлягають виселенню в судовому порядку. На час набуття права власності на квартиру батьком ОСОБА_2 був неповнолітнім, самостійного права користування гуртожитком не набув.
З врахуванням наведеного позивач просив суд виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_5 , що є власністю Українського товариства сліпих та перебуває на балансі ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС. Судові витрати покласти на відповідачів.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2025 року позов задоволено. Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_5 , що є власністю Українського товариства сліпих та перебуває на балансі ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору з кожного по 3028 грн. та витрати на правову допомогу з кожного по 1100 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення з нього судового збору та витрат на правничу допомогу скасувати та відмовити у стягненні з нього судових витрат. Рішенням МСЕК ОСОБА_1 встановлено І-у групу інвалідності по зору довічно, копію вказаної довідки відповідачем додано до відзиву, проте суд першої інстанції не дав належної оцінки наданим доказам. 
У зв`язку з наявністю І групи інвалідності та низького розміру пенсії, на думку апелянта, він належить до категорії громадян, які мають право на безоплатну правничу допомогу та звільненні від сплати судових витрат.
У відзиві представниця позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін. Вважає, що суд обґрунтовано стягнув понесені позивачем витрати з відповідачів. З апелянта підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 1100 грн, що відповідає принципам розумності і співмірності предмету позову та складності справи. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норми матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду слід змінити в частині розподілу судових витрат.
Так, встановлено, що гуртожиток на праві приватної власності належить Громадській організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих». Раніше гуртожиток перебував на балансі ПОГ «Хмельницьке учбово-виробниче підприємства Українського товариства сліпих», зараз перебуває на балансі у позивача.
Відповідач ОСОБА_1 отримав право користування житлом в гуртожитку як працівник підприємства «Хмельницьке УВП УТОС», який не має власного житла.
Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в гуртожитку з 21.04.1990 року. Проживав в кімнатах № НОМЕР_1 , 9, 10. Вселений у кімнату № 10 гуртожитку Хмельницького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих відповідно до ордеру, виданому на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету та бюро первинної організації УТОС Хмельницького УВП УТОС від 14.05.1996 року № 10, на період роботи на цьому підприємстві. ОСОБА_1 разом з дружиною та двома дітьми проживали у кімнатах № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 гуртожитку.
У 2001 році ОСОБА_3 разом з малолітніми дітьми покинули житло в гуртожитку, але рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.09.2023 року вони були вселені в кімнати № 9, 10 гуртожитку.
У 2009 році ОСОБА_3 разом дочкою ОСОБА_4 переселилася до кімнати № 17 гуртожитку, а в кімнаті АДРЕСА_4 залишились проживати відповідачі.
Відповідач ОСОБА_1 прийнятий на роботу до Хмельницького УВП УТОС 18.08.1977 року та звільнений з роботи 29.08.1978 року за власним бажанням. Вдруге відповідач прийнятий на роботу до Хмельницького УВП УТОС 30.12.1988 року та звільнений з роботи 06.02.2007 року також за власним бажанням.
Відповідач ОСОБА_2 не є особою з інвалідністю, ніколи не працював на підприємстві.
10.07.2009 року відповідач ОСОБА_1 набув у приватну власність за договором дарування кв. АДРЕСА_3 . Загальна площа квартири складає 42,4 кв.м, житлова - 27,6 кв.м.
Місце проживання відповідачів зареєстровано у кімнаті АДРЕСА_4 .
Фактично відповідачі в кімнаті не проживають, але добровільно не виселяються, продовжують утримувати її за собою, не знімаються з реєстрації місця проживання, чим перешкоджають позивачу забезпечувати житлом в гуртожитку осіб з інвалідністю, внутрішньо переміщених осіб, працівників підприємства, які не мають у власності або користуванні житла в м. Хмельницькому.
Відповідач ОСОБА_2 не перебуває на квартирному обліку при Хмельницькій міській раді. У гуртожитку відповідач відсутній без поважних причин. 
Згідно з відповіддю начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на військовому обліку військовозобов`язаних у територіальних ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває та на військову службу не призивався.
Відповідачі займають кімнату № 9 на підставі ордеру без укладення договору оренди, а відповідач ОСОБА_1 заявляє про своє право на користування гуртожитком на умовах найму, подавши позов до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, справа № 686/21631/24.
Відповідачі вселені в кімнату гуртожитку як одна сім`я. Відповідальною особою у житлових правовідносинах з підприємством - балансоутримувачем є ОСОБА_1 , який вселений в гуртожиток, будучи працівником підприємства. Набувши право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею - 42,4 кв. м, житловою - 27,6 кв. м., тобто значно покращивши свої та свого сина житлові умови.
На час набуття права власності на квартиру батьком ОСОБА_2 був неповнолітнім, самостійного права користування гуртожитком не набув.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що значно покращивши свої житлові умови, відповідачі втратили право користування гуртожитком та підлягають виселенню.
Рішення суду в цій частині ( по суті спору) не оскаржується апелянтом, а отже, не переглядається в апеляційному порядку.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 357072 від 15.07.2014 року, тобто, звільнений від оплати судових витрат (судового збору) згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
Відтак помилковим є висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 витрат позивача на сплату судового збору 3028 грн., їх необхідно компенсувати позивачу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За частиною 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Згідно з договором про надання правової допомоги №06/2024 від 16.09.2024 року, укладеним між ПОГ «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1 «Українського товариства сліпих» та адвокатом Кириченко В.Л., актом прийому-передачі процесуальних документів та інших видів правничої допомоги від 23.09.2024 року та квитанції №111 від 26.09.2024 року, позивачу надано та оплачено ним послуги адвоката на суму 2200 грн. в суді першої інстанції.
Норма ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» врегульовує питання звільнення від сплати лише судового збору, і не поширюється на інші судові витрати, в т.ч. пов`язані з наданням правничої допомоги. 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з апелянта 1100 грн., частину понесених витрат на правничу допомогу.
З врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід змінити в частині розподілу судових витрат - компенсувати позивачу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 3028 грн. судового збору.
В решті рішення слід залишити без змін як законне та обґрунтоване.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року в частині розподілу судових витрат змінити.
Компенсувати Підприємству об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1 «Українського товариства сліпих» за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, 3028 грн. судового збору.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 25 червня 2025 року.

Судді                                         Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк