КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/8599/2025
справа №759/12238/15-ц
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 квітня 2025 року                                                                                    м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Верланова С.М., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Тригубом Андрієм Юрійовичем, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року, постановлену під головуванням судді Журибеди О.М.,
у справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , головний державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицька Тетяна Василівна, на дії або бездіяльність органу примусового виконання, -
 
встановив:
 
1. Короткий виклад обставин справи.
У серпні 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця.
В обґрунтування скарги вказує, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04 серпня 2015 року, до досягнення донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 березня 2016 року в справі № 367/897/16-ц ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили 22 березня 2016 року.
Таким чином, у період з 04 серпня 2015 року по 21 березня 2016 року включно розмір аліментів, вказаний у документах, наданих Національною поліцією України, включав аліменти на утримання ОСОБА_3 , про що було повідомлено орган Державної виконавчої служби в заяві про надання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.
16 серпня 2024 року головним державним виконавцем Бистрицькою Тетяною Василівною було проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_1, відповідно до якого станом на 01 серпня 2024 року заборгованість із сплати аліментів, начебто, відсутня.
Державним виконавцем повідомлено стягувачу, що роботодавцем боржника видано нову довідку про доходи, в якій зазначено, що додаткова винагорода, яка виплачується боржнику на період воєнного стану, вже була врахована під час сплати аліментів, тому в попередньому розрахунку суми додаткової винагороди були помилково враховані.
Скаржниця уважає, що розрахунок заборгованості із сплати аліментів від 16 серпня 2024 року не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: державним виконавцем безпідставно зараховано до розрахунку заборгованості, аліменти на утримання ОСОБА_2 ; безпідставно не враховано додаткову винагороду на період дії воєнного стану, що отримана боржником за період з березня по жовтень 2022 року включно; не враховано суму компенсації податку на доходи фізичних осіб.
Мотивуючи наведеним, просить:
-          визнати неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицької Тетяни Василівни із складання Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 16 серпня 2024 року вих. № 148073, що полягають у неправильному розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 04 серпня 2015 року по 31 липня 2024 року;
-          визнати незаконним та скасувати Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 16 серпня 2024 року вих. № 148073, складений головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицькою Тетяною Василівною;
-          зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити перерахунок заборгованості у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за період з 04 серпня 2015 року по 31 липня 2024 року з виключенням сум аліментів, які були сплачені на утримання ОСОБА_4 , з урахуванням необхідності утримання аліментних платежів з додаткової винагороди боржника в період воєнного стану за період з березня по жовтень 2022 року включно та щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб за період з 04 серпня 2015 року по 31 липня 2024 року та в подальшому здійснювати розрахунок аліментних платежів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 шляхом їх утримання, в тому числі, з щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
 
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року вимоги скарги задоволено.
Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицької Т.В. із складання Розрахунку заборгованості із сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 16 серпня 2024 року вих. № 148073, що полягають у неправильному розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 04 серпня 2015 року по 31 липня 2024 року;
визнано незаконним та скасовано Розрахунок заборгованості із сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 16 серпня 2024 року вих. № 148073, складений головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицькою Тетяною Василівною;
зобов`язано Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити перерахунок заборгованості у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за період з 04 серпня 2015 року по 31 липня 2024 року з виключенням сум аліментів, які були сплачені на утримання ОСОБА_4 , урахуванням необхідності утримання аліментних платежів з додаткової винагороди боржника в період воєнного стану за період з березня по жовтень 2022 року включно та щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб за період з 04 серпня 2015 року по 31 липня 2024 року та в подальшому здійснювати розрахунок аліментних платежів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 шляхом їх утримання, в тому числі, з щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
Задовольнивши скаргу, суд першої інстанції вказав, що у період з 04 серпня 2015 року по 21 березня 2016 року включно розмір аліментів, вказаний в документах, наданих Національною поліцією України, включав аліменти на утримання ОСОБА_3 . Відповідно до відповіді Національної поліції України на адвокатський запит від 05 жовтня 2023 року №316аз/29/5/02-2023 у листопаді 2015 року надійшов рапорт від ОСОБА_1 щодо утримання аліментів на користь ОСОБА_4 на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку та на утримання доньки ОСОБА_5 до досягнення повноліття. Таким чином, стягнення аліментів проводилось, у тому числі, на утримання ОСОБА_2 по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. Натомість, із спірного розрахунку заборгованості убачається, що вказана обставина під час проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем врахована не була.
Також суд зробив висновок, що додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику по аліментам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до 16 листопада 2022 року не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.
Крім цього, суд вказав, що компенсація сум податку на доходи фізичних осіб, що відображено в наданих Національною поліцією України відомостях про суми нарахованих доходів, також є доходом, який має бути врахований під час розрахунку заборгованості із сплати аліментів.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Тригубом А.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального права.
Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час дії воєнного стану» було прямо установлено, що додаткова винагорода в розмірі до 30 000,00 гривень виплачується поліцейським пропорційно в розрахунку на місяць на період дії воєнного стану.
Суд першої інстанції не врахував, що воєнний стан ? це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Отже, скаржник уважає, що за жодних умов правовий режим воєнного стану (період дії воєнного стану) не може вважатися постійним, який триває (може/буде тривати) безперервно протягом усього періоду служби поліцейського. Вказує, що зазначені доплати були запроваджені для поліцейських як тимчасові, які не будуть мати постійного характеру.
Зазначає, що зміни до пункту 8 постанови КМУ № 146 від 26.02.1993 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», згідно яких з поліцейських утримання аліментів провадиться у тому числі додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, були внесені постановою КМУ № 1263 від 11 листопада 2022 року.
До вказаних змін додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану, до такого переліку не входила і не підлягала врахуванню, оскільки не могла кваліфікуватися як така, що має постійний характер.
Уважає, що висновок суду першої інстанції про віднесення суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, до доходу, з яких підлягали стягненню аліменти в період до 15 грудня 2020 року та після 30 вересня 2024 року суперечить нормам матеріального права. 
Суд першої інстанції не надав оцінку листу Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України № 99602025 від 21 січня 2025 року, яким обґрунтовано відсутність правових підстав для урахування при відрахуванні аліментів з ОСОБА_1 додаткової винагороди ОСОБА_1 у період дії воєнного стану за період з березня по жовтень 2022 року включно; а також відшкодування податку на доходи фізичних осіб.
Вказує на неправильне застосування правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22 червня 2018 року №812/1048/17.
З посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26 березня 2020 року у справі №813/189/18, вказує, що компенсація податку з доходів фізичних осіб відноситься до компенсаційних платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
Посилається на порушення статті 449 ЦПК України, оскільки зобов`язавши здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 із сплати аліментів за період в понад 9 років, суд першої інстанції не врахував строків звернення до суду із скаргою та ухвалив рішення без обмеження процесуальними строками.
Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги на дії державного виконавця відмовити.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
18 березня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Дубчак Л.С., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву посилається на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги.
Вказує, що за частиною 1 статті 195 СК України заборгованість по аліментам, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Отже, додаткова винагорода на період воєнного стану входить до структури грошового забезпечення поліцейських.
Зазначає, що компенсація сум податку з доходів фізичних осіб має постійний характер та не входить до Переліку виплат, з яких законом заборонено утримувати аліменти, передбачених пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів від 26 лютого 1993 року № 146, отже, за самою своєю суттю є доходом, який має бути врахований під час визначення розміру аліментів на утримання дитини.
Звертає увагу, що виконавчий документ знаходиться на виконанні в органі Державної виконавчої служби, а не у роботодавця боржника та саме державний виконавець є відповідальним за розрахунок заборгованості із сплати аліментів, а не роботодавець.
Отже, Національна поліція України, а, тим паче, її Департамент, не має визначених законодавством повноважень на тлумачення норм чинного законодавства чи висловлення правових позицій. Жодна посадова особа Департаменту не залучалась судом як експерт з питань права, а тому позиція Департаменту щодо порядку розрахунку заборгованості зі сплати аліментів не має для суду будь-якої доказової сили.
Вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги щодо строку звернення до суду із скаргою, оскільки скаргу на дії державного виконавця подано в межах строку, встановленого статтею 449 ЦПК України, оскільки оскаржуваний розрахунок заборгованості складено 16 серпня 2024 року.
В обґрунтування відзиву посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28 лютого 2024 року у справі № 209/3260/13-ц, від 26 лютого 2025 року в справі №361/1506/22
Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.
5. Позиція учасників справи.
В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 та його представник - адвокат Тригуб А.Ю. підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити.
Адвокат Дубчак Л.С., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції.
Представник Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення  ОСОБА_1 та його представника - адвоката Тригуба А.Ю., адвоката Дубчака Л.С., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З матеріалів справи убачається, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2015 року в справі №759/12238/15-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнено аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04 серпня 2015 року, до досягнення донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років (том 1 а.с.20-22).
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 березня 2016 року в справі № 367/897/16-ц ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили 22 березня 2016 року.
Постановою державного виконавця від 28 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №759/12238/15-ц, виданого 06 лютого 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2015 року до досягнення донькою повноліття (а.с. 81).
Згідно даних архівної довідки виданої Департаментом з питань режимно-секретної діяльності від 12 січня 2024 року №22, убачається, що ОСОБА_1 з серпня 2015 року по жовтень 2015 року нараховувались наступні кошти: серпень 2015 року - 7 684,88 грн, вересень 2015 року - 15 369,76 грн, жовтень 2015 року - 10 296,38 гривень (а.с. 82).
Згідно даних, наданих Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку відомостей від 05 жовтня 2023 року, убачається, що у листопаді 2015 року до Департаменту надійшов рапорт від ОСОБА_1 щодо утримання аліментів на користь ОСОБА_4 на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку та на утримання доньки ОСОБА_5 до досягнення повноліття, на підставі якого з грудня 2015 року утримувались аліменти з грошового забезпечення ОСОБА_1 та перераховувались на користь ОСОБА_4 на банківські реквізити, вказані у рапорті.
Відповідно додатку до вказаного листа убачається, що ОСОБА_1 за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року нараховано 212 721,06 гривень грошового забезпечення, утримано аліментів 68 305,54 гривень (а.с. 88).
За період із січня 2017 року по грудень 2017 року нараховано 212 721,06 гривень, утримано аліментів 34 501,88 гривень (а.с.85).
За період із січня 2018 року по грудень 2018 року нараховано 1 994 394,93 гривень, утримано аліментів 38 936,75 гривень (а.с. 87).
За період із січня 2019 року по грудень 2019 року в загальній сумі нараховано 244 100,15 гривень, утримано аліментів 48 939,94 гривень (а.с. 86).
За період із січня 2020 року по грудень 2020 року нараховано 322 942,27 гривень, утримано аліментів 62 440,87 гривень (а.с. 86).
За період із січня 2021 року по грудень 2021 року нараховано 332 180,28 гривень, утримано аліментів 66 851,29 гривень (а.с.88).
За період із січня 2022 року по грудень 2022 року нараховано 425 475,50 грн, утримано аліментів 98 162,87 гривень (а.с. 85).
За період із січня 2023 року по вересень 2023 року нараховано 524 671,50 грн, утримано аліментів 105 590,16 гривень (а.с.87).
08 лютого 2024 року ОСОБА_3 звернулась до Святошинського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про надання розрахунку заборгованості із сплати аліментів (а.с.93-94).
05 квітня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до Святошинського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із клопотанням про врахування усіх видів заробітку (а.с. 95-97).
З даних розрахунку заборгованості із сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 16 серпня 2024 року №148073 убачається, що станом на 01 серпня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с. 98-99).
З даних довідки про доходи ОСОБА_1 №29/5-271 від 09 липня 2024 року убачається, що ОСОБА_1 нараховано :
-          за січень 2023 року заробітну плату 47 531,92 грн, додаткову винагороду 7 741,92 грн, сплачені аліменти 9 565,80 грн;
-          за лютий 2023 року заробітну плату 75 844,94 грн, додаткову винагороду 29 999,94 грн, сплачені аліменти 30 527,60 грн;
-          за вересень 2023 року заробітну плату 55 844,92 грн, додаткову винагороду 9 999,92 грн, сплачені аліменти 22 477,58 грн;
-          за квітень 2023 року заробітну плату 55 844,98 грн, додаткову винагороду 10 052,10 грн, сплачені аліменти 22 477,62 грн;
-          за травень 2023 року заробітну плату 55 844,90 грн, додаткову винагороду 9 999,90 грн, сплачені аліменти 22 477,58 грн;
-          за червень 2023 року заробітну плату 61 034,98 грн, додаткову винагороду 9 999,98 грн, сплачені аліменти 24 566,58 грн;
-          за липень 2023 року заробітну плату 61 034, 90 грн, додаткову винагороду 9 999,90 грн, сплачені аліменти 24 566,56 грн;
-          за серпень 2023 року заробітну плату 55 844,98 грн, додаткову винагороду 9 999,98 грн, сплачені аліменти 22 477,60 грн;
-          за вересень 2023 року заробітну плату 55 844,98 грн, додаткову винагороду 9 999,98 грн, сплачені аліменти 22 477,60 грн;
-          за жовтень 2023 року заробітну плату 47 314,87 грн, додаткову винагороду 0,00 грн, сплачені аліменти 19 044,24 грн;
-          за листопад 2023 року заробітну плату 67 222,88 грн, додаткову винагороду 19 999,88 грн, сплачені аліменти 27 057,22 грн;
-          за грудень 2023 року заробітну плату 71 478,90 грн, додаткову винагороду 9 999,90 грн, сплачені аліменти 28 770,26 грн;
-          за січень 2024 року заробітну плату 58 520,63 грн, додаткову винагороду 9 999,98 грн, сплачені аліменти 23 554,56 грн;
-          лютий 2024 року заробітну плату 58 971,98 грн, додаткову винагороду 9 999,98 грн, сплачені аліменти 23 736,22 грн;
-          за березень 2024 року заробітну плату 58 971,78 грн, додаткову винагороду 9 999,78 грн, сплачені аліменти 23 736,14 грн;
-          за квітень 2024 року заробітну плату 60 014,85 грн, додаткову винагороду 9 999,98 грн, сплачені аліменти 24 155,98 грн;
-          за травень 2024 року заробітну плату 59 257,54 грн, додаткову винагороду 9 999,90 грн, сплачені аліменти 23 851,16 грн;
-          за червень 2024 року заробітну плату 59 048,98 грн, додаткову винагороду 9 999,98 грн, сплачені аліменти 23 767,22 грн (а.с. 100).
 
20 серпня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до Святошинського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із клопотанням про проведення перерахунку заборгованості із сплати аліментів (а.с. 101).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з частинами 1 та 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року (далі - Перелік), передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних(бойових)дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Таким чином, жодним нормативно-правовим актом не визначено, що додаткова винагорода поліцейським в розмірі 30 000 гривень є грошовим забезпеченням, що не має постійного характеру.
Однак пунктом 1 Переліку чітко визначено, що аліменти справляються з додаткової винагороди за основним місцем роботи, яка в свою чергу входить в структуру грошового забезпечення поліцейських.
З аналізу вказаних норм випливає, що аліменти мають стягуватися в частці від усіх видів доходу боржника. Тому фактично, навіть до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року, виконавець мав би враховувати всі види надходжень боржника для визначення розміру аліментів.
Фактично Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року № 1264 лише підтверджено необхідність стягнення аліментів з урахуванням додаткової винагороди. Зауважує, що раніше законодавство просто не містило норми про отримання додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану. Тому з урахуванням змін у законодавстві, законодавець лише узгодив між собою всі нормативно-правові акти.
Постанова Кабінету Міністрів України м від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», на яку міститься посилання в статті 81 СК України, також передбачає пункт 1, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.
Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.
Зазначений правовий висновок висловлено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц, провадження № 61-45100сво18.
Додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику по аліментам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.
Отже, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.
Щодо доводів скаржника про те, що компенсація податку з доходів фізичних осіб відноситься до компенсаційних платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, а тому з неї не підлягали відрахування аліментів, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до пункту 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально- виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.
Пунктом 12 Переліку визначено, що утримання аліментів не проводиться з: 1) вихідної допомоги при звільненні і сум неоподаткованого розміру матеріальної допомоги; 2) компенсації працівникові за невикористану відпустку, крім випадків, коли особа при звільненні одержує компенсацію за відпустку, не використану протягом кількох років; 3) допомоги на лікування; 4) допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; 5) компенсаційних виплат при відрядженнях і переведенні на роботу в іншу місцевість; 6) польового забезпечення, надбавок до заробітної плати й інших сум, які виплачуються замість добових і квартирних; 7) компенсаційних сум, які виплачуються за амортизацію інструментів і зношеність одягу; 8) матеріальної допомоги осіб, які втратили право на допомогу по безробіттю; 9) вартості безкоштовного надання квартир та комунальних послуг; 10) одноразової допомоги при народженні дитини; 11) державної допомоги на поховання; 12) допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 13) допомоги на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням; 14) допомоги малозабезпеченим сім`ям з дітьми; 15) соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям; 16) державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю, а також надбавки на догляд за особою з інвалідністю з дитинства та дитиною з інвалідністю, що передбачені Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»; 17) допомоги по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років; 18) тимчасової державної допомоги, якщо місце проживання батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину; 19) субсидій готівкою для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; 20) щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на територіях радіоактивного забруднення; 21) вартості речового, продовольчого забезпечення або його грошової компенсації; 22) дотацій на обіди, вартості путівок до санаторіїв і будинків відпочинку, що надаються за рахунок коштів підприємств та організацій.
Частиною 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі ? «Порядок № 44»).
Згідно з пунктом 1 Порядку №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі ? грошова компенсація).
Відповідно до пункту 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 22 червня 2018 року у справі №812/1048/17, виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб". Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, така компенсація має постійний характер, тому має враховуватись при обрахунку розміру аліментів.
Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну "дохід" у дужках після поняття "заробіток" може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.
Зазначений правовий висновок висловлено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі N 760/4569/18-ц, провадження N 61-45100сво18.
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на висновки, наведені у постанову Верховного Суду від 26 березня 2020 року у справі №813/189/18, оскільки обставини справи, що переглядалась Верховним Судом є відмінними від обставин цієї справи, зокрема, Верховним Судом досліджувалось питання нарахування пенсійного забезпечення  відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не стягнення аліментів.
Доводи апеляційної скарги в частині строків звернення до суду із скаргою, колегія суддів відхиляє, оскільки таку подано до суду в межах визначеного законом 10-денного строку з моменту складення оскаржуваного розрахунку заборгованості із сплати аліментів.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не надав оцінку листу Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України № 99602025 від 21 січня 2025 року, відхиляються колегією суддів, оскільки, вирішуючи питання, суд керується вимогами закону, отже дані такого листа мають лише інформативний характер та не мають доказового навантаження.
З урахуванням наведене, апеляційний суд робить висновок про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та на їх правильність не впливають.
Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Тригубом Андрієм Юрійовичем, залишити без задоволення.
 
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повну постанову складено  20 червня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         С.М. Верланов

В.В. Соколова