ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22ц/821/914/25  Справа № 698/633/24 Категорія: 310020000    Головуючий по 1 інстанції Баранов О.І. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.   	  	

  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       01 липня 2025 року                                                                                       м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.  

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ; 
представник ОСОБА_1 – адвокат Рясний Владислав Денисович;
відповідач – ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Рясний Владислав Денисович

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Рясного Владислава Денисовича на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 аліменти в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду.
В обґрунтування позовних вимог вказано, 03 липня 2020 року між сторонами у справі укладено шлюб, який був зареєстрований Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м. Київ), актовий запис № 18.
Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину – дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04 грудня 2020 року. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Домовитися з відповідачем про розмір аліментів, який би задовольняв потреби дитини в позасудовому порядку сторони не змогли, тому позивач вимушена звернутися з відповідним позовом до суду.
Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 26 липня 2024 року і до повноліття дитини.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущеного до негайного виконання.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. 
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що батько відповідача є особою з інвалідністю другої групи як інвалід дитинства. Визначаючи розмір аліментів 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку суд вважав, що такий розмір відповідатиме інтересам дитини, забезпечуватиме тривалу, реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правил дотримання паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Рясний В.Д. просить скасувати рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час вирішення спору, судом першої інстанції не було враховано, що відповідач на час вирішення спору офіційно працевлаштований і отримує заробітну плату, перебуває на військовій службі у військовій частині (Ахххх) Міністерства оборони України, внаслідок чого має фінансову можливість сплачувати аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку. Жодний доказ, який був наданий відповідачем не підтверджує неможливість останнього сплачувати аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 04 грудня 2020 року.
Згідно відомостей, що містяться у довідці про місце проживання за № 15 від 15 липня 2020 року, ОСОБА_3 фактично проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Частково задовольняючи позовні ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про можливість визначення розміру аліментів на дитину у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача та вважав, що такий розмір забезпечить потреби дитини та не порушуватиме правил дотримання паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, колегія суддів враховує наступне. 
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітньою дочкою сторін у справі.
Подружнє життя між сторонами фактично припинено, сторони разом не проживають. Дочка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. 
Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
За змістом вказаних норм закону обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
За нормою ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дочка сторін у справі ОСОБА_3 , яка проживає з матір`ю має право на достатній рівень життя, інтелектуального, морального, культурного та фізичного розвитку, однак при визначенні розміру аліментів дійшов необґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Сам факт непрацездатності батьків, який був врахований судом першої інстанції при ухваленні рішення не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дитину та надавати їй допомогу для забезпечення необхідного розвитку. Матеріали справи не містять доказів з приводу того, чи отримують батьки пенсію, державні пільги, субсидії. Відсутні також докази наявності чи відсутності у них нерухомого майна, що може приносити дохід та чи потребують вони сторонньої матеріальної допомоги від інших осіб, в тому числі від відповідача. Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідач є дієздатним та офіційно працевлаштований і отримує заробітну плату, перебуває на військовій службі у військовій частині (Ахххх) Міністерства оборони України, а тому зобов`язаний в силу вимог Закону забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. 
При визначенні розміру аліментів, суд апеляційної інстанції враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини в даних правовідносинах та враховуючи положення статті 182 СК України вважає, що існують всі підстави для стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Такий розмір аліментів буде відповідати як інтересам неповнолітньої доньки сторін у справі та забезпечить її потреби та гармонійний розвиток.
Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та ухвалення постанови про задоволення позовних вимог позивача та стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 26 липня 2024 року і до повноліття дитини.
Рішення суду в частині допущення рішення суду до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць та в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат є обґрунтованим та підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Рясного Владислава Денисовича задовольнити. 
Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню скасувати.
Ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі позовної заяви, тобто з 26 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді