Справа № 349/508/16-к
Провадження №11-кп/991/104/25
Головуючий колегії суддів ВАКС: ОСОБА_1 
Доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року                                                                                 м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
Головуючого                                         ОСОБА_2 ,
Суддів                                                 ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 22 травня 2025 року про відмову у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_6 про внесення змін до виконавчого листа,
ВСТАНОВИЛА:
1. Зміст оскаржуваного судового рішення
і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 22.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про внесення зміни до виконавчого листа, приведення його у відповідність до ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду та скасування арешту нерухомого майна.
Суд встановив, що ухвалою АП ВАКС від 16.05.2024 в рамках цього кримінального провадження змінено вирок ВАКС від 02.09.2021, зокрема, в частині пом`якшення ОСОБА_6 призначеного додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, визначивши, що такій конфіскації не підлягає його житло.
Однак, цією ж ухвалою суду апеляційної інстанції не було виключено абзац 2 частини 3 резолютивної частини вироку ВАКС від 02.09.2021, яким передбачено конфіскацію в дохід держави об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у рахунок виконання призначеного ОСОБА_6 додаткового покарання та не скасовано арешт на зазначене майно, який був накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.03.2016. В зв`язку із чим суд позбавлений чіткого розуміння того, яке саме майно слід вважати житлом ОСОБА_6 , що не підлягає конфіскації відповідно до ухвали АП ВАКС від 16.05.2024. При цьому суд зазначив, що це питання може бути вирішене заявником відповідно до ст. 380 КПК України шляхом подання заяви про роз`яснення судового рішення до суду, який його постановив.
2. Вимоги апеляційної скарги
і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі ставить вимогу про скасування ухвали ВАКС від 22.05.2025 із призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції та скасуванням арешту з квартири АДРЕСА_2 , що був накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.03.2016, та належить ОСОБА_6 на праві власності. 
Також захисник прохає поновити строк на апеляційне оскарження, який вважає пропущеним з поважних причин, позаяк оскаржувана ухвала постановлена за відсутності засудженого ОСОБА_6 , повний тексті якої він отримав 02.06.2025. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що оскаржувана ухвала постановлена без належного аналізу матеріалів кримінального провадження, в яких є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно яких квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6 . Ця квартира зазначена ним у щорічних деклараціях державного службовця про майновий стан як його житло. Іншого житла за ОСОБА_6 не зареєстровано. 
Отже, це є його єдине житло, яке не може бути конфісковано відповідно до ухвали АП ВАКС від 16.05.2024. А тому, на думку апелянта, слід внести зміни до виконавчого листа, у якому зазначено про це нерухоме майно, привівши таким чином документ у відповідність до ухвали АП ВАКС. Крім того, оскільки майно засудженого ОСОБА_6 виключено з переліку конфіскації відповідно до ухвали АП ВАКС, то й арешт вказаної квартири має бути скасований.
3. Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 належим чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, втім до суду не прибули (т. 113 а.п. 190, 210). Від адвоката ОСОБА_7 засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності (т. 13 а.п. 228-229). 
Прокурор, повідомлений належним чином про час, дату та місце судового засідання (а.п. 188, 192-193), у судове засідання не прибув, подав суду письмове клопотання, в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення апеляційної скарги засудженого, оскільки ухвалою АП ВАКС від 16.05.2024 було пом`якшено покарання ОСОБА_6 , призначене вироком ВАКС від 02.09.2021, та визначено, зокрема, про застосування щодо нього покарання у вигляді конфіскації всього належного йому майна, крім житла. Водночас, єдиним житлом, що належить ОСОБА_6 є квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами досудового розслідування та судової справи. Прохав апеляційну скаргу розглянути за його відсутності (т. 13 а.п. 226-227).
З підстав, передбачених ч. 4 ст. 405 КПК України, судовий розгляд здійснено за відсутності належним чином повідомлених учасників судового провадження.
4. Мотиви суду.
Заслухавши доповідь головуючого, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частиною 2 ст.404 КПК передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Обґрунтовуючи необхідність поновлення строків на апеляційне оскарження, захисник ОСОБА_7 посилався на те, що засуджений ОСОБА_6 не приймав участі у розгляді клопотання, повний текст оскаржуваної ухвали отримав 02.06.2025, що, на його переконання, є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. 
Згідно із п.2) ч.2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, на інші ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.
Із матеріалів судового провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду (т. 13 а.п. 136, 161), у клопотанні прохав судове засідання провести за його відсутності. Судовий розгляд відбувся за відсутності учасників судового провадження, копію ухвали Вищого антикорупційного суду від 22.05.2025 засуджений ОСОБА_6 отримав 04.06.2025 (т. 13 а.п. 177). Із апеляційною скаргою захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся 06.06.2025 (т. 13 а.п. 168) 
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
При цьому про поважність причин для поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом установленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, мали несподіваний характер і не могли бути контрольовані особою, яка звернулася з апеляційною скаргою.
Отже, під час вирішення питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) й інші доречні обставини (постанова ККС ВС від 24.02.2025 у справі № 127/19354/24 https://reyestr.court.gov.ua/Review/125503200).
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_6 , який хворіє на тяжку хворобу, прохав суд першої інстанції про розгляд заяви за його відсутності. Судовий розгляд 22.05.2025 відбувся за відсутності засудженого, копію судового рішення ОСОБА_6 отримав поштовим відправленням 04.06.2025, а апеляційну скаргу скеровано захисником засудженого - адвокатом ОСОБА_7 06.06.2025. Оцінивши наведені обставини, колегія суддів приходить до переконання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали від 22.05.2025 в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги по суті, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України).
За вимогами ч. 3 ст. 535 КПК України, у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є підставою для закінчення виконавчого провадження.
Частиною 6 ст.9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Колегією суддів встановлено, що вироком Вищого антикорупційного суду від 02.09.2021 обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 6 років з позбавленням права обіймати посади, зазначені у п. 1, підпунктах «а», «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», окрім виборних посад, строком 3 роки, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 16.05.2024 змінено вирок Вищого антикорупційного суду від 02.09.2021 та пом`якшено покарання, призначене ОСОБА_6 , та постановлено вважати його засудженим за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права обіймати посади, зазначені у п.1, підпунктах «а», «в» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», окрім виборних посад, строком 3 роки, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла. 
Постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.04.2025 вирок ВАКС від 02.09.2021 та ухвала АП ВАКС від 16.05.2024 залишені без змін. 
Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України).
Відповідно до матеріалів апеляційного провадження, станом на день постановлення судом апеляційної інстанції ухвали від 16.05.2024 ОСОБА_6 на праві власності належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Козівського районного бюро технічної інвентаризації № 85 від 15.03.2016, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 4 а.п. 214-219). 
Суд першої інстанції при винесенні вироку відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України вирішив конфіскувати цей об`єкт нерухомості у рахунок виконання додаткового покарання, призначеного ОСОБА_6 , у виді конфіскації майна (п. 12 Вироку).
Водночас, ухвалою АП ВАКС від 16.05.2024 в рамках цього кримінального провадження змінено вирок ВАКС від 02.09.2021, зокрема, в частині пом`якшення ОСОБА_6 призначеного додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, визначивши, що такій конфіскації не підлягає його житло. 
Таким чином, квартира АДРЕСА_2 , що належить засудженому ОСОБА_6 на праві власності та є його житлом, відповідно до ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 16.05.2024 не є предметом конфіскації та не може бути конфіскована в рахунок виконання призначеного ОСОБА_6 додаткового покарання.
Проте, відповідно до виконавчого листа, виданого Вищим антикорупційним судом 20 червня 2024 року: «Об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , що належить  ОСОБА_6  на праві власності та на який ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.03.2016 накладено арешт, обернути в рахунок виконання призначеного йому додаткового покарання, конфіскувавши його в дохід держави» (т. 13 а.п. 118).
Тобто, зазначений виконавчий лист суперечить рішенню, постановленому колегією Апеляційної палати ВАКС за результатом апеляційного перегляду вироку ВАКС від 02.09.2021.
Колегія суддів, керуючись такими основоположними засадами кримінального провадження як верховенство права, законність та обов`язковість судових рішень, з метою усунення протиріч, які виникли під час виконання вироку від 02.09.2021, з урахуванням ухвали суду апеляційної інстанції від 16.05.2024, приходить до висновку про необхідність визнання виконавчого документу - виконавчого листа, виданого 20.06.2024 Вищим антикорупційним судом, таким, що не підлягає виконанню в частині обернення в рахунок виконання призначеного ОСОБА_6 додаткового покарання у вигляді конфіскації у дохід держави об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на праві власності.
На переконання колегії суддів, саме у наведений спосіб можуть бути усунені протиріччя, що виникли під час виконання вироку, оскільки ані чинним КПК України, ані Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості внесення змін до виконавчого листа та приведення його у відповідність до судового рішення, як прохає в апеляційній скарзі апелянт.
Крім того колегія суддів вважає слушними вимоги апеляційного скарги в частині скасування арешту з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_6 , з огляду на наступне. 
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на праві власності, з метою забезпечення у майбутньому можливої конфіскації майна (т. 3 а.п. 114-117).
Як було наведено вище, ухвалою АП ВАКС від 16.05.2024 змінено вирок ВАКС від 02.09.2021, зокрема, в частині пом`якшення ОСОБА_6 призначеного додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, та визначено, що такій конфіскації не підлягає його житло. Як було також встановлено, квартира АДРЕСА_2 , належить засудженому ОСОБА_6 на праві власності, є його єдиним житлом, та відповідно до ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 16.05.2024 не підлягає конфіскації під час виконання призначеного ОСОБА_6 додаткового покарання. 
Оскільки судом не застосовано конфіскацію як вид покарання до житла засудженого ОСОБА_6 , потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт квартири АДРЕСА_2 відпала. А тому колегія суддів дійшла висновку, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі № 760/3606/16-к, на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , слід скасувати.
5. Висновки суду
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
В силу вимог п. 4) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу. 
Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки (п. 2) ч. 1 ст. 411 КПК України).
За наслідком апеляційного перегляду колегія суддів оцінила у сукупності матеріали апеляційного провадження, співставила їх із доводами апеляційної скарги та дійшла висновку, що висновки, викладені в ухвалі Вищого антикорупційного суду від 22.05.2025 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Водночас, оскільки обраний апелянтом спосіб вирішення протиріч, що виникли при виконанні вироку суду, не передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку - задовольнити. 
Поновити захиснику засудженого ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Вищого антикорупційного суду від 22.05.2025.
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково. 
Ухвалу Вищого антикорупційного суду від 22.05.2025 - скасувати. 
Постановити нову ухвалу, якою заяву засудженого ОСОБА_6 про внесення змін до виконавчого листа та скасування арешту майна - задовольнити частково. 
Визнати виконавчий лист, виданий 20.06.2024 Вищим антикорупційним судом, таким, що не підлягає виконанню в частині обернення в рахунок виконання призначеного ОСОБА_6 додаткового покарання, шляхом конфіскації у дохід держави об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на праві власності.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі № 760/3606/16-к, на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 - скасувати. 
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:                                                                 ОСОБА_2 

Судді:                                                                         ОСОБА_3 

ОСОБА_4