ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2025 р.           Справа№ 910/1058/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коротун О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Майданевича А.Г. 

без виклику сторін,
за апеляційною скаргою Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України
на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2025

у справі № 910/1058/25 (суддя - Спичак О.М.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича
до Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Банк Альянс"
про стягнення 6 845,04 грн
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст поданої заяви та рух справи
29.01.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича з вимогами до Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України про визнання незаконними та такими, що суперечать умовам договору №146-24 від 10.06.2024 дії відповідача щодо пред`явлення вимоги вих. №06.1/668-25 від 16.01.2025 до Акціонерного товариства "Банк Альянс" про стягнення коштів за банківською гарантією №3375-24 від 05.06.2024.
Звертаючись з даним позовом до суду (з урахуванням заяви про зміну предмета позову), позивач вказує на те, що ним не було допущено прострочення поставки товару відповідно до актів №1723 від 22.07.2024 та №177 від 02.09.2024. Крім того, як вказує позивач, зобов`язання з поставки шин для автомобільної техніки літні Road Venture AT52, Kumho 275/70R17 у кількості 16 штук припинилось у зв`язку з неможливістю виконання. 
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції у даній справі
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України на користь Фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича грошові кошти у розмірі 6 845 грн 04 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.
3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду
Не погодившись з ухваленим рішенням, Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України 17.04.2025 (через Електронний суд) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її задовольнити. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 по справі №910/1058/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Фізичній особі-підприємцю Гапонову Андрію В`ячеславовичу у повному обсязі. Судові витрати покласти на Фізичну особу-підприємця Гапонов Андрій В`ячеславович.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 у справі № 910/1058/25, призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників.
01.05.2025 від Акціонерне товариство "Банк Альянс" надійшли письмові пояснення у даній справі. Всі пояснення приймаються судом апеляційної інстанції в межах вимог і доводів апеляційної скарги в розумінні ст. 269 ГПК України. 
4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів
Скаржник не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі були досліджені всі обставини справи, внаслідок чого, дійшов до хибного висновку. А тому, на його думку, рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 підлягає скасуванню з наступних підстав.
Так, за доводами скаржника, пунктом 13.1. договору (в редакції додаткової угоди від 14.06.2024 № 01-24), постачальник для забезпечення виконання договору надає покупцю банківську гарантію у розмірі 1 (один) відсоток від ціни цього договору, що складає 6 845,04 грн.
Відповідно до пункту 13.3. договору за порушення постачальником виконання зобов`язань, передбачених договором, покупцю надається право вимагати платіж (суму гарантії), який надається гарантом.
Пунктом 13.5. договору визначено, що банківська гарантія повинна бути безвідкличною, безумовною та чинною від дня її видачі протягом усього строку дії договору та додатково місяць.
Відтак, як слідує з тексту банківської гарантії від 05.06.2024 № 3375-24 (наявна в матеріалах справи), що була надана постачальником на виконання договору Головному центру, гарант (Акціонерне товариство «БАНК АЛЬЯНС») бере на себе безвідкличні зобов`язання виплатити Головному центру будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що складає 6845,04 грн, код валюти - 980, протягом п`яти банківських днів після дня отримання від Головного центру оригіналу належно оформленої письмової вимоги, яка буде містити твердження, що принципал (постачальник) частково або повністю не виконав своїх зобов`язань за договором, із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов`язань та суми, яку Головний центр вимагає до сплати.
Скаржник зазначив з посиланням на постанову Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 3-31гс16, що підставою для направлення вимоги щодо сплати суми коштів за банківською гарантією стало порушення позивачем строків виконання своїх зобов`язань за договором, а саме порушення пункту 5.1. договору. Відтак, скаржник вважає, що є доведеним факт порушення зобов`язання з боку позивача, а тому вимога до гаранта є достовірною та належно представленою, оскілки, без вказаних умов у гаранта не виник би обов`язок сплатити банківську гарантію відповідачу.
При цьому, як зазначає апелянт, судом першої інстанції встановлено, що позивачем порушено умови договору, в частині несвоєчасної поставки товару. А отже, суд першої інстанції фактично підтвердив наявність підстав для пред`явлення вимоги до гаранта про виплату гарантійної суми.
Крім того, судом першої інстанції ухвалено рішення, яким зобов`язано стягнути з відповідача суму банківської гарантії на користь позивача, наданої на забезпечення виконання зобов`язання позивачем, чим, фактично, суд нівелював правову дію гарантії як інструменту забезпечення.
Разом з цим, скаржник вважає, що ухвалене рішення суду першої інстанції створює правову невизначеність для сторін і для гаранта, оскільки суд першої інстанції, з одного боку - визнав факт порушення договору з боку позивача, а з іншого - фактично позбавив відповідача механізму захисту свого порушеного права, зобов`язавши стягнути з відповідача на користь позивача суму банківської гарантії. При цьому, скаржник вважає, що якщо гарантія підлягає поверненню, навіть, після доведеного порушення зобов`язання, вона втрачає своє забезпечувальне значення, що суперечить суті банківської гарантії та усталеній практиці, положенням договору між сторонами, а також загальним принципам права щодо справедливості та добросовісності.
Враховуючи викладене, скаржник просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.  
5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
У поданих письмових поясненнях третя особа зазначила, що банк перевірив вимогу бенефіціара та дійшов висновку, що вимога є достовірною та належно представленою.
Відтак, банк належним чином виконав свої обов`язки гаранта, встановив відповідність вимоги умовам гарантії, в тому числі, що у вимозі вказувалось саме про те порушення, яке забезпечувалось гарантією.
Отже, враховуючи, що бенефіціаром були дотримані умови подання вимоги, до неї включені всі умови, що передбачаються гарантією, вимога отримана банком в строки, передбачені гарантією, відповідно у банка були відсутні правові підстави у відмові в оплаті за вимогою.
У постанові від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією. А тому третя особа просила апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду  - без змін.
Позивач своїм правом на подання відзиву в порядку ст. 263 ГПК України не скористався. Разом з цим, ухвалу суду апеляційної інстанції про відкриття провадження у справі отримав 22.04.2025 через Електронний суд. 
Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин, враховуючи перебування членів колегії суддів у відпустці та головуючої судді на лікарняному, з метою забезпечення принципів рівності та змагальності сторін в розумінні ст. 7, 13 ГПК України, враховуючи дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу "повітряна тривога", та інші чинники. 
6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин 
Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10.06.2024 між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (покупець) та Фізичною особою-підприємцем Гапоновим Андрієм В`ячеславовичем (постачальник) укладено договорі №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у 2024 році поставити товароодержувачу автомобільні шини, код ДК 021:2015-34350000-5 «Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності», кількість, ціна, інформація, асортимент щодо товару та технічної документації до нього, наведені в специфікації, яка є додатком №1 та Технічному опису, який є додатком №2 до цього договору (далі товар), а покупець - прийняти та оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 3.1 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 загальна вартість за договором становить 684504,00 грн.
Згідно з п. 4.1 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 покупець здійснює оплату за товар в безготівковій формі за фактом його постачання. Датою здійснення будь-яких платежів покупцем за цим договором є дата списання відповідних коштів з розрахункового рахунку покупця.
Відповідно до п. 4.2 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 розрахунки за товар здійснюються впродовж 30 (тридцяти) днів з дати поставки (передачі) товару товароодержувачу та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. У разі, якщо поставка здійснена лише частково (видаткова накладна підписана лише на частину товару, зазначеного у специфікації (додаток № І), оплата здійснюється пропорційно за фактично поставлену кількість товару. Оплата здійснюється відповідно до ст. 49 Бюджетного кодексу України.
Згідно з п. 5.1 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 строк поставки визначається у графіку постачання (додаток №4), що є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 5.7 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 до кожної партії товару, що постачається, постачальник обов`язково надає покупцю видаткові накладні (не менше двох примірників) до моменту здійснення поставки товару, підписані уповноваженою особою (уповноваженими особами) постачальника.
Відповідно до п. 5.8 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 уповноваженою особою (уповноваженими особами) постачальника складається акт приймання-передавання товару (далі - акт або акт приймання-передавання товару) (додаток №3) до цього договору у трьох примірниках (перший - товароодержувачу, другий - покупцю, третій - постачальнику) та надається товароодержувачу разом з товаром та документами, визначеними п. 5.4. цього договору. Після підтвердження товароодержувачем отримання поставленого товару шляхом підписання трьох примірників акту приймання-передавання товару, акти (три примірники) постачальником надаються товароодержувачу.
Відповідно до п. 11.1 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 цей договір набирає чинності з дня підписання його уповноваженими на те сторонами і діє до 31.12.2024. Припинення дії договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою стороною свого зобов`язання за договором.
У п. 11.3 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 сторони погодили, що покупець має право односторонньої відмови від цього договору у разі: - порушення постачальником строків постачання товару; - поставки товару неналежної якості; - відсутності фінансування; - інших випадках, визначених цим договором та чинним законодавством України. У цьому разі договір вважається припиненим на 10 (десятий) робочий день з моменту направлення покупцем постачальнику письмового повідомлення (рекомендованим листом з повідомленням) про дострокове припинення цього договору.
Усі зміни і доповнення до договору оформлюються додатковими угодами, які підписуються (сторонами і мають однакову юридичну силу (п. 21.1 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024).
Відповідно до п. 12.13 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 договір укладається на підставі постанови КМУ від 12 жовтня 2022 року №1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послу і для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» (зі змінами) та на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ зі змінами.
У додатку №1 до договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 (специфікація) сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну та вартість.
У додатку №2 до договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 (Технічний опис на закупівлю автомобільних шин) сторони визначили наступні характеристики - шини для автомобільної техніки літні типорозміром 275/70 R17 повинні мати індекс навантаження не нижче 115Т.
У додатку №4 до договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 (графік постачання) сторони погодили, що весь товар постачається у червні 2024 року.
14.06.2024 між сторонами було укладено додаткову угоду №01-24 до договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024, в якій сторони дійшли згоди доповнити договір умовами про його забезпечення виконання. Зокрема, сторони погодили, що постачальник для забезпечення виконання договору надає покупцю на дату укладення цієї додаткової угоди банківську гарантію у розмірі 1 (один) відсоток від ціни цього договору, що складає 6845,04 грн.
У банківській гарантії, яка надається банком-гарантом, визначаються наступні умови, за яких покупцю надається право вимагати платіж (суму гарантії): 1) за порушення покупцем строків виконання зобов`язання, передбаченого договором або чинним законодавством України; 2) за порушення постачальником умов зобов`язання щодо якості (комплектності) робіт (товарів або послуг), передбаченого договором або чинним законодавством України; 3) за порушення постачальником своїх зобов`язань, передбачених договором; 4) за порушення постачальником інших умов договору та чинного законодавства України.
Документами, які підтверджують вимоги покупця та надають право покупцю вимагати платіж (суму гарантії) є:
- рішення суду, яке набрало законної сили та яке підтверджує порушення постачальником строків виконання зобов`язання, передбаченого договором або чинним законодавством України, або умов зобов`язання щодо якості (комплектності) робіт (товарів або послуг), передбаченого договором або чинним законодавством України, або своїх зобов`язань, передбачених договором, або інших умов договору та чинного законодавства України щодо виконання умов договору;
- відповідь на претензію покупця, яка задоволена постачальником та підтверджує порушення постачальником строків виконання зобов`язання, передбаченого договором або чинним законодавством України, або умов зобов`язання щодо якості (комплектності) робіт (товарів або послуг), передбаченого договором або чинним законодавством України, або своїх зобов`язань, передбачених договором, або інших умов договору та чинного законодавства України щодо виконання умов договору.
Покупець повертає постачальнику забезпечення виконання договору (банківську гарантію), у таких випадках: 1) після повного виконання постачальником умов договору; 2) за рішенням суду, яке набрало законної сили та підтверджує, що результати процедури закупівлі є недійсними або договір є нікчемним; 3) у випадках, передбачених ст. 43 Закону України «Про публічні закупівлі»; 4) в інших випадках передбачених законодавством України.
05.06.2024 Акціонерним товариством «Банк Альянс» видано банківську гарантію №3375-24, якою банк взяв на себе безвідкличні зобов`язання виплатити будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що складає 6845,04 гри. (шість тисяч вісімсот сорок п`ять гривень 04 копійки), код валюти - 980, протягом п`яти банківських днів після дня отримання оригіналу належно оформленої письмової вимоги (далі у тексті - «Вимога»), яка буде містити твердження, що принципал частково або повністю не виконав своїх зобов`язань за договором, із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов`язань та суми, яку бенефіціар вимагає сплатити.
Забезпечення виконання договору повертається: - після виконання переможцем процедури закупівлі договору про закупівлю; - за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; - у випадках, передбачених статтею 43 Закону; - згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів, з дня настання зазначених обставин.
Ця Гарантія є чинною з дати її видачі. Гарантія діє до « 01» лютого 2025 року.
15.07.2024 між сторонами укладено додаткову угоду №02-24 до договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024, в якій сторони дійшли згоди замінити товар на аналогічний, а саме: шини для автомобільної техніки літні SunFull Mont-Pro AT786   275/70 R18 125/122R замінити на шини для автомобільної техніки літні Powertrac Power Lander A/T 275/70 R18   125/122S у кількості 24 штук.
Листом вих. №100/15 від 30.07.2024 позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter cars Ukraine, яке є офіційним представником торгової марки шин Kumho, та просив підтвердити, чи існують шини з наступними технічними характеристиками 275/70R17 Road Venture AT52, KUMHO 115T, а саме з індексом навантаження та індексом швидкості 115Т.
Позивачем долучено до матеріалів справи копію листа-відповіді (вих. №15/08/24 від 30.07.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю «Inter cars Ukraine», в якому офіційний представник торгової марки шин Kumho повідомляє, що шини з наступними технічними характеристиками 275/70R17 Road Venture AT52, KUMHO 115T, а саме з індексом навантаження та індексом швидкості 115Т не виробляються. Виробляються шини тільки з індексом навантаження та індексом швидкості 121/118R (275/70R 17 Road Venture AT52, Kumho 121/118R).
Позивач звернувся до відповідача із листом щодо укладення додаткової угоди (вих. №27/06/02 від 27.06.2024), в якому повідомив, що на ринку України відсутні шини для автомобільної техніки літні Road Venture AT52, Kumho 275/70R17, та запропонував поставити відповідачу шини для автомобільної техніки літні Powertrac Power Lander A/T 275/70 R18   125/122S.
19.08.2024 між сторонами укладено додаткову угоду №03-24 до договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024, в якій сторони дійшли згоди замінити товар на аналогічний, а саме: шини для автомобільної техніки літні HABILEAD RS23   245/75R17   121/118R замінити на шини для автомобільної техніки літні Grenlander Maga A/T Two 245/75 R17   121/118S у кількості 4 штук.
Як пояснив позивач у позовній заяві, що також не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву, 17.06.2024 позивач поставив відповідачу шини для автомобільної техніки літні HABILEAD PRACTICALMAX RS01 215/75 R16 116/114T у кількості 52 штук та шини для автомобільної техніки літні HABILEAD RS23   245/75R17   121/118R у кількості 24 штук.
Крім того, 27.06.2024 позивач поставив відповідачу шини для автомобільної техніки літні HABILEAD RS23   245/75R17   121/118R у кількості 12 штук.
Актом №1723 приймання-передачі товарів від 22.07.2024 підтверджується постачання позивачем на користь відповідача товару - шини для автомобільної техніки літні Powertrac Power Lander A/T 275/70 R18   125/122S у кількості 24 штук вартістю 153192,00 грн.
Актом №177 приймання-передачі товарів від 02.09.2024 підтверджується постачання позивачем на користь відповідача товару - шини для автомобільної техніки літні Grenlander Maga A/T Two 245/75 R17   121/118S у кількості 4 штук вартістю 22388,00 грн.
Отже, позивачем було прострочено поставку товару відповідно до актів №1723 від 22.07.2024 та №177 від 02.09.2024.
При цьому, судом першої інстанції правомірно встановлено, матеріали справи не містять доказів поставки відповідачем шин для автомобільної техніки літніх Road Venture AT52, Kumho 275/70R17 у кількості 16 штук.
Листами від 13.09.2024 та від 24.09.2024 позивач просив відповідача укласти додаткові угоди про розірвання договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 у зв`язку з тим, що позивач не має можливості його виконати в частині поставки шин для автомобільної техніки літніх HABILEAD RS23   245/75R17   121/118R.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надіслав позивачу лист (вих. №06.1/8596-24 від 05.12.2024) про одностороннє розірвання договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024, який мотивований тим, що станом на 04.12.2024 позивач прострочив постачання товару на суму 127408,00 грн - 16 штук шин.
При цьому, відповідач звернувся до Акціонерного товариства «Банк Альянс» із вимогою про сплату суми банківської гарантії (вих. №06.1/668-25 від 16.01.2025), яка мотивована тим, що позивач (принципал) прострочив поставку товару за договором №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024, і взагалі не виконав обов`язку з поставки товару 16 шин.
13.02.2025 позивач направив грошові кошти у сумі 6845,04 грн на свій спеціальний рахунок, який відкритий в Акціонерному товаристві «Банк Альянс», і банк списав вказані грошові кошти на виконання вимоги бенефіціара.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 173, абзацом 4 частини 1 статті 174, частини 1 статті 175, частин 1, 7 статті 179 Господарського кодексу України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) цивільно-правові зобов`язання, що виникли між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності на підставі господарського договору, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарсько-договірним зобов`язаннями та регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, а господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія (банківська гарантія) є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження банком, іншою фінансовою установою задоволення вимог управненої сторони в розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає зазначене у ньому певне зобов`язання або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.
Частиною 2 ст. 200 Господарського кодексу України встановлено, що зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.
До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (п. 4 ст. 200 Господарського кодексу України).
Відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.
Відповідно до частини першої статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
При цьому відповідно до пункту 2 глави 4 розділу II Положення одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком - гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.
Отже, забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.
Суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує правові висновки, викладені у постанові від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.
При цьому, положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина третя статті 563 Цивільного кодексу України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення. Адже гарант може видати на користь одного й того ж бенефіціара декілька банківських гарантій за зверненням одного й того ж принципала у зв`язку з одним чи декількома договорами з бенефіціаром з різними умовами, що передбачають сплату за гарантіями у різних випадках. 
В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника та зазначає, що у п. 13.4 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 (в редакції додаткової угоди №01-24 від 14.06.2024) визначено, що у разі порушення підрядником зобов`язання, забезпеченого банківською гарантією, банк-гарант зобов`язаний сплатити покупцю грошову суму відповідно до умов банківської гарантії. Вимога покупця до банку-гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним банківської гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в банківській гарантії (визначені п. 13.3. договору).
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідач разом з вимогою про сплату суми банківської гарантії за договором №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 подав банку: 1) копію вказаного договору, 2) копію актів приймання-передачі товарів, 3) копію листа відповідача про одностороннє розірвання договору, 4) копію витягу з наказу Голови Державної прикордонної служби України.
При цьому, матеріали справи не містять доказів подання відповідачем до банку разом із вимогою тих документів, які є обов`язковими та які відповідно до п. 13.3 договору №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 (в редакції додаткової угоди №01-24 від 14.06.2024) виключно підтверджують виникнення у бенефіціара права вимагати гарантійний платіж.
Більше того, кредитор-бенефіціар має право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за незалежною від цього зобов`язання гарантією. Якщо він не отримає виконання за основним зобов`язанням, то, пред`явивши вимогу гаранту, отримає виконання. В даному аспекті суд апеляційної інстанції відхиляє через необґрунтованість доводи скаржника про те, що суд першої інстанції створив правову невизначеність для сторін і для гаранта, оскільки, з одного боку, - визнав факт порушення договору з боку позивача, а з іншого - фактично позбавив відповідача механізму захисту свого порушеного права, зобов`язавши стягнути з відповідача на користь позивача суму банківської гарантії. В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що правовідносини між банком та бенефіціаром регулюються банківською гарантією, тоді як правовідносини між бенефіціаром та принципалом регулюються договором №146-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024. А тому недотримання бенефіціаром умов п. 13.3 договору не надає відповідачу права задовольнити свої вимоги за рахунок коштів позивача. За таких обставин, відсутня «правова невизначеність», про яку помилково зазначає апелянт. 
А тому правомірним є висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича та стягнення з Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України грошових коштів у розмірі 6845,04 грн.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду (в оскаржуваній частині) про обґрунтованість позовних вимог. Тоді як інші доводи апеляційної скарги фактично направлені на переоцінку обставин, які були досліджені судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції переглядав справу в межах ст. 269 ГПК України та підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги (в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України) не встановив.
8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду задоволення позову.
Таким чином, на підставі ст.  2, 75, 269,  270, п. 1 ч. 1 ст.  275, ст.  276 ГПК України  - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
9. Судові витрати
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.  2,  129,  269,  270, п. 1 ч. 1 ст.  275, ст.  276,  281,  282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 у справі №910/1058/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 у справі №910/1058/25 в оскаржуваній частині - залишити без змін.
3. Судовий збір, у зв`язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №910/1058/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                А.Г. Майданевич