ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 693/1218/20		
Провадження № 22-ц/821/1246/25		
Категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л.,
секретаря - Глущенко І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 14 травня 2025 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Василенко Марини Борисівни, яка є начальником Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник ОСОБА_2 , у складі судді Защитинської Т. І., -

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Василенко М. Б., яка є начальником Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), боржник ОСОБА_2 .
В обґрунтування скарги зазначала, що рішенням Жашківського районного суду Черкаської області у справі № 693/1218/20, та зміненого постановою Черкаського апеляційного суду від 29.09.2022 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 10000,00 грн на кожну дитину починаючи з 10 грудня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. 
На підставі виконавчого листа № 693/1218/20, виданого 12.12.2022 Жашківським районним судом Черкаської області, старшим державним виконавцем Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження 09.01.2023 за номером № 70688625. 
Постановою державного виконавця від 17.02.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру боржників про ОСОБА_2 та вчинялись дії з примусового виконання рішення, а саме прийняті постанови про застосування до боржника певних обмежень.
В 2023 році представники боржника звертались до виконавчої служби із заявами про врахування платежів, здійснених боржником на території ФРН у період з 16.03.2022 по 03.03.2023 в рахунок погашення заборгованості у ВП № 70688625.
17.10.2023 представнику боржника надіслана відповідь органу ДВС про неможливість врахування зазначених платежів.
У грудні 2023 році ОСОБА_6 звернулась із позовом до Жашківського районного суду Черкаської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та стягнення неустойки пов`язаною з прострочкою сплати аліментів. 
30.01.2024 ОСОБА_2 звернувся з зустрічною позовною заявою, якою просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, неустойки за несвоєчасну сплату аліментів та інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату аліментів, а також припинити подальше нарахування та стягнення на підставі цього виконавчого листа аліментів, через сплату аліментів на території Німеччини. 
В якості доказів сплати аліментів боржник надав до суду роздруківки квитанцій які були раніше надані до заяв від 03.04.2023 адвоката Дерев`янчука В. А. та 13.10.2023 адвоката Фатєєва А. О. в інтересах боржника ОСОБА_7 .
У зустрічній позовній заяві боржник посилається на наявність рішення суду про стягнення із нього аліментів на трьох неповнолітніх дітей на користь скаржниці на території Німеччини.
Зазначає, що справа № 693/1545/23 на даний час перебуває на розгляді у Жашківському районному суді Черкаської області. 
Вказує, що 10.03.2025 представник боржника - адвокат Фатєєв А.О. надав до Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про погашення заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 70688625, до заяви долучив роздруківки квитанцій, що раніше надавались до заяв від 03.04.2023 адвоката Дерев`янчука В. А. та 13.10.2023 адвоката Фатєєва А. О. 
11.03.2025 представником скаржниці на адресу Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) надіслана заява про її заперечення у врахуванні роздруківок квитанцій та зазначених в них сум на погашення заборгованості боржником у ВП № 70688625 за рішенням суду у справі № 693/1218/20. Крім того, до заяви надана копія зустрічної позовної заяви, де сам боржник зазначає що дані платежі ним здійснюються в рамках виконання іншого рішення суду.
Скаржниця вказує на порушення, допущені начальником виконавчої служби ОСОБА_8 при зміні державного виконавця та особистого прийняття рішень у виконавчому провадженні.
Зазначає, що незважаючи на подані заперечення і докази, не здійснивши перевірку факту отримання ОСОБА_1 зазначених сплат, не встановивши їх відношення до ВП № 70688625, державним виконавцем 11.03.2025 прийнято постанови, які скаржниця вважає незаконними.
За таких обставин просила суд визнати неправомірними дії начальника Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Василенко М. Б. при примусовому виконанні з встановлення обставин погашення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом № 693/1218/20 у ВП №70688625 Вільдом Бертольдом Карлом Алоісом; скасувати постанову начальника Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Василенко М. Б. від 11.03.2025 про скасування заходів примусового виконання, застосованих при примусовому виконанні виконавчого листа № 693/1218/20 виданого 12.12.2022 Жашківським районним судом Черкаської області реєстраційний номер виконавчого провадження: 70688625 про: стягнути аліменти на трьох неповнолітніх дітей по 10000,00 грн на кожну дитину починаючи з 10 грудня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття та виключення ОСОБА_2 з реєстру боржників; скасувати постанову Начальника Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Василенко М. Б. від 11.03.2025 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, яке було встановлено постановою про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 18.07.2023 старшим державним виконавцем Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), реєстраційний номер виконавчого провадження: 70688625, ОСОБА_9 , №70688625; скасувати постанову начальника Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Василенко М. Б. від 11.03.2025 про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві полювання, яке було встановлено постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 18.07.2023 старшим державним виконавцем Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), ОСОБА_9 , №70688625; скасувати постанову начальника Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Василенко М. Б. від 11.03.2025 про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 18.07.2023 № 70688625 старшим державним виконавцем Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Дубчак І. О.
Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 14.05.2025 у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що у справі № 693/1281/20 про стягнення аліментів суди встановили, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є батьками трьох дітей, які є громадянами України та проживають на її території, з огляду на що зобов`язання щодо їх утримання регулюється правом України і за міжнародними угодами ФРН визначає юрисдикцію судів України й українського законодавства щодо обов`язку ОСОБА_2 утримувати неповнолітніх дітей. 
На час звернення зі скаргою боржник, стягувачка та діти проживають на території ФРН.
З урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів боржник спростував наявність боргу у виконавчому провадженні, оскільки протягом 2021 року - січня 2024 року він сплатив на користь ОСОБА_6 на утримання дітей 1107558,56 грн. Рішенням Окружного суду м. Майсена від 21.04.2023 у справі F6F 226/22 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на трьох дітей в сумі 1370 євро та він з квітня 2024 року сплатив на території Німеччини аліменти в сумі 5512 євро.
Скаржниця у скарзі не заперечує проти того, що нею отримані кошти від боржника, переказ яких підтверджується наданими банківськими виписками. Однак вважає, що ці кошти сплачуються боржником «оскільки існує інше зобов`язання ОСОБА_2 ». Тобто, позиція скаржниці зводиться до того, що сплата боржником аліментів на утримання неповнолітніх дітей на території Федеративної Республіки Німеччини не звільняє його від сплати аліментів на утримання цих же дітей на території України. 
Суд першої інстанції врахував надані представником боржника виписки по рахунках в банку, що підтверджують виконання зобов`язання зі сплати аліментів на утримання трьох малолітніх дітей, на що вказує призначеннях платежу: «аліменти», «плата для дітей», «для дітей».
Суд відхилив доводи скаржниці про порушення закону начальником державної виконавчої служби Василенко М. Б. при зміні державного виконавця у виконавчому провадженні, вказавши, що передача виконавчого провадження № 70688625 від старшого державного виконавця Дубчак І. О. начальнику відділу Василенко М. Б. відбулась з дотриманням порядку, передбаченого Інструкцією з примусового виконання.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку та просила ухвалу суду скасувати, а її скаргу на дії органу примусового виконання задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду про те, що виконання рішення суду ФРН, є виконанням судового рішення у справі № 693/1218/20 за рішенням Жашківського районного суду Черкаської області є суперечливими та не логічними.
Вказує, що з даного рішення взагалі неможливо з`ясувати, які обставини встановив суд та з яких підстав прийшов до висновку про те, що виконання рішення суду ФРН відміняє виконання за рішенням суду України.
Зазначає, що судом не досліджувалось рішення суду ФРН на яке він посилається та зміст його не відомий. У той же час суд посилається на наявність справи в проваджені Жашківського районного суду Черкаської області у справі № 693/1545/23, де вирішується спір про наявність заборгованості та звільнення від сплати аліментів.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судове засідання представник органу ДВС не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників - адвокатів Бєляєва О. А. та Дерев`янчука В. А., дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. 
Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 29.09.2022 постановою Черкаського апеляційного суду скасовано рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 03.08.2021. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по 10000,00 грн на кожну дитину починаючи з 10.12.2020 і до досягнення дітьми повноліття.
12.12.2022 Жашківським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист у справі № 693/1218/20 на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 29.09.2022.
09.01.2023 старшим державним виконавцем Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 70688625 з примусового виконання виконавчого листа № 693/1218/20 виданого 12.12.2022 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на трьох неповнолітніх дітей по 10000,00 грн на кожну дитину починаючи з 10.12.2020 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 39).
18.07.2023 в межах виконавчого провадження № 70688625 державним виконавцем прийнято: постанова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 ; постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю.
10.03.2025 представник ОСОБА_2 - адвокат Дерев`янчук В. А. надав до Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) заяву про погашення боргу за виконавчим документом. У заяві повідомив, що оскільки боржник, його діти та стягувач ОСОБА_1 проживають у Німеччині, ОСОБА_2 щомісячно перераховує аліменти на дітей, що підтверджується банківськими виписками, які додані до цієї заяви. Також вказав, що сума сплачених аліментів боржником за період з 16.03.2022 по 09.04.2024 складає 1055214,80 грн (а.с. 10-12).
11.03.2025 представником скаржниці на адресу Фастівського ВДВС надіслана заява про її заперечення щодо врахування наведених у заяві адвоката Дерев`янчука В. А. виплат в рахунок погашення заборгованості за сплатою аліментів за рішенням суду у справі № 693/1218/20.
Розпорядженням від 11.03.2025 № 13 виконавче провадження № 70688625 передано від старшого державного виконавця Дубчака І. О. начальнику відділу Василенко М. Б.
11.03.2025 начальником відділу Фастівського ВДВС прийняті постанови у виконавчому провадженні № 70688625 про скасування заходів примусового виконання виконавчого листа № 693/1218/20 виданого 12.12.2022; про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 з України; про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та про скасування тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у зв`язку з погашенням заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 38, 40-42).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 13  ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. 
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).
Відповідно до ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
У відносинах України, зокрема, з Федеративною республікою Німеччиною діє Конвенція про визнання і виконання рішень стосовно зобов`язань про утримання від 02.10.1973 (для України набрала чинності 01.08.2008) (далі – Конвенція 1973 року).
Відповідно до ст. 1 Конвенції 1973 року ця Конвенція застосовується до рішень, постановлених судовим чи адміністративним органом Договірної Держави стосовно зобов`язань про утримання, які виникають із сімейних відносин, материнства, батьківства, шлюбу чи родинних зв`язків по чоловіку чи дружині, зокрема зобов`язань про утримання щодо дитини, народженої поза шлюбом, між 1) одержувачем аліментів і платником аліментів; або 2) платником аліментів і державним органом, який стягує відшкодування коштів, виплачених одержувачу аліментів.
Згідно із ст. 7 Конвенції 1973 року орган держави походження вважається таким, що має юрисдикцію для цілей цієї Конвенції: 1) якщо платник аліментів чи одержувач аліментів зазвичай проживали в Державі походження на момент відкриття провадження у справі; або 2) якщо платник аліментів чи одержувач аліментів були громадянами Держави походження на момент відкриття провадження у справі; або 3) якщо відповідач прийняв юрисдикцію цього органу, висловивши це або подавши докази під час розгляду справи по суті, не заперечуючи проти юрисдикції.
Статтею 8 Конвенції 1973 року передбачено, що без шкоди для положень статті 7, орган договірної держави, який постановив судове рішення стосовно позову про стягнення аліментів, уважається таким, що має юрисдикцію для цілей цієї Конвенції, якщо аліменти призначено в результаті розлучення чи окремого проживання подружжя або визнання шлюбу недійсним чи скасованим органом тієї держави, який визнаний таким, що має юрисдикцію із цього питання згідно із законодавством запитуваної держави.
Рішення, постановлене проти платника аліментів за заявою державного органу, який вимагає відшкодування коштів, виплачених одержувачу аліментів, визнається й виконується згідно із цією Конвенцією: 1) якщо відшкодування може бути одержане державним органом відповідно до законодавства, якому він підпорядковується; та 2) якщо існування зобов`язань про утримання між одержувачем і платником аліментів передбачене внутрішнім законодавством, що застосовується відповідно до положень міжнародного приватного права запитуваної держави (ст. 18 Конвенції 1973 року).
З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 70688625 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей по 10000,00 грн на кожну дитину починаючи з 10.12.2020 і до досягнення дітьми повноліття.
Представник боржника – адвокат Дерев`янчук В. А. 10.03.2025 подав в орган ДВС заяву про погашення боргу за виконавчим документом та надав банківські виписки на загальну суму 1055214,80 грн.
Відповідно до наданих державному виконавцю квитанцій Вільд Бертольд Карл Алоіс у період з 16.03.2022 по 09.04.2024 були здійснені платежі на рахунок ОСОБА_1 , зокрема, з цільовими призначеннями «аліменти», «заборгованість по аліментах», «для дітей», «аліменти за місяці квітень, травень, червень 2024 року» тощо.
Державний виконавець, скасовуючи, встановлені постановами від 11.03.2025, тимчасові обмеження відносно ОСОБА_2 , врахував надані адвокатом Дерев`янчуком В. А. банківські виписки на загальну суму 1055214,80 грн та вказав, що станом на 11.03.2025 заборгованість зі сплати аліментів погашена в повному обсязі.
Скаржниця не погоджується з врахуванням даних виплат в рахунок сплати аліментів, вказуючи, що з наданих роздруківок не можливо встановити особу платника та отримувача.
У заяві від 11.03.2025 представник стягувача – адвокат Бєляєв О. А. зазначав, що наведені виплати, можливо, мають відношення до іншого рішення компетентного органу Німеччини з добровільного волевиявлення ОСОБА_7 про сплату на утримання дітей додаткових доходів, які він отримує за межами України.
Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази існування інших боргових зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 щодо утримання дітей.
Досліджуючи докази, подані учасниками справи, зокрема, квитанції із зазначенням призначення платежу «аліменти», «для дітей» тощо, надані на підтвердження сплати боржником на користь стягувача аліментів, колегія суддів дійшла висновку про правильність їх врахування державним виконавцем при обрахунку заборгованості.
Також ОСОБА_1 , не надано доказів відмови її, як стягувача від отримання грошових переказів від боржника, що також у сукупності з іншими доказами доводить, що грошові кошти, сплачені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , є саме аліментами на дітей.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 642/6906/16-ц (провадження 61-26229св18), від 17 травня 2023 року у справі № 199/2951/21 (провадження № 61-1769св23).
Відтак доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо незаконних дій органу ДВС про врахування сум (квитанцій) сплачених в рахунок аліментів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дані платіжки мають відповідне цільове призначення.
У відповідності до ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого.
Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України (ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Пунктом 5 Розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02 квітня 2012 № 512/5,  визначено, що виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби у разі: хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці; звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця; включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) державного виконавця відповідно до Закону; утворення виконавчої групи між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.
Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи.
Виконавче провадження № 70688625 передано начальнику відділу Василенко М. Б. від старшого державного виконавця Дубчака І. О. на підставі розпорядження від 11.03.2025 № 13.
При цьому винесення державним виконавцем постанови про прийняття виконавчого провадження у зв`язку з передачею виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено.
За викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що передача даного виконавчого провадження від старшого державного виконавця до іншого відбулась з дотриманням порядку, передбаченого Інструкцією з організації примусового виконання рішень.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2 ст. 451 ЦПК України).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).
Враховуючи викладене, приведені вимоги закону, зокрема встановивши, що оскаржувані рішення, дії були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби і право заявника не було порушено, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 14 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 25 липня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Ю. В. Сіренко

Т. Л. Фетісова