УХВАЛА
 
21 липня 2025 року
 
м. Київ
 
справа № 345/1982/24
 
провадження № 61-8350ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2025 року 
та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 червня 2025 року 
у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІС-ТРАНС» 
до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання недійсним договорів позики 
та іпотеки та припинення обтяження, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «ІС-ТРАНС» (далі - ТОВ «ІС-ТРАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті 
особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личук Т. В., про визнання недійсним договорів позики та іпотеки 
та припинення обтяження.
 
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 червня 2025 року, позов ТОВ «ІС-ТРАНС» задоволено.
Визнано недійсним договір позики від 25 серпня 2020 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «ІС-ТРАНС».
Визнано недійсним договір іпотеки № 4032 від 03 жовтня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ІС-ТРАНС», посвідчений приватним нотаріусом 
Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личуком Т.В. 
Припинено обтяження та вилучено (скасовано) запис про державну реєстрацію іпотеки № 38495808 від 03 жовтня 2020 року, внесений на підставі рішення 
про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54399407 
від 03 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личуком Т. В. на нежитлову будівлю, що знаходиться 
за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1953895326104.
Вирішено питання щодо сплати судового збору.
 
У червні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 червня 2025 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного                              у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції                               в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Як підставу касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 ,                  у тому числі, вказує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, проте посилаючись на вказану підставу, заявник не зазначає щодо якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення                    пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
 
Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду                                         від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.
 
Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону                               (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення                       у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Отже, ОСОБА_1 необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)                             статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2025 року 
та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 червня 2025 року  залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню 
не підлягає.
 
Суддя                                                                                              Р. А. Лідовець