П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  127/13698/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Венгрин О.О.   
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
26 серпня 2025 року                                                                                           м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Гавриленко І.А., 
позивача:  ОСОБА_1 
представника позивача: Пунько І.В.
представника відповідача: Ковальчука Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову від 24.04.2025 серії ЕГА №1752719, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.
Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що постанова винесена з істотним порушенням процедури, не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам КУпАП. Постанова є необґрунтованою та безпідставною, підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи. Інспектор склав постанову без врахування зауважень та пояснень позивача, в постанові не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, не були опитані свідки, а вказане місце вчинення правопорушення, не відповідає місцю, звідки позивач телефонував на спецлінію, також не зазначено, про яку саме подію повідомив позивач. Поліцейський не дав позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими законодавством, у повному обсязі. Доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні правопорушення немає. ОСОБА_1 викликав працівників поліції за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_1 , а не за адресою: АДРЕСА_1 , за якою розміщений відділ поліції №1. Вважає, що працівником поліції його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.
Позивач та його представник в судовому засіданні просили задовольнити апеляційну скаргу.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою серії ЕГА № 1752719 від 24.04.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.
Згідно постанови позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію "102" та повідомив про те, що невідомі особи незаконно утримують людей, хоча цього факту насправді не було.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, саттею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань у виді штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.
Правопорушник, здійснюючи виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті служб нібито для надання допомоги, знає наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Згідно ст. 222 КУпАП України розгляд справи про правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП України, покладено на органи Національної поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З відеозапису з нагрудних відеореєстраторів поліцейських вбачається, що після прибуття працівників поліції за викликом позивача, останній повідомив причину виклику поліції - невідомі особи незаконно утримують людей. Розмова відбувалась ввечері, на вулиці. На неодноразові спроби працівників поліції уточнити повідомлення про злочини (обставини злочину, час, місце вчинення, хто є потерпілим, хто є причетним до злочину, факти, докази), заявник нічого конкретного пояснити не зміг, говорив, що вчинюється "цілий букет злочинів", потерпілі кілька дорослих людей і діти, що решту має з`ясувати поліція. Чому позивач вважає, що вчинюються злочини, що саме він бачив, чим це зафіксовано і підтверджується, чому він називає підозрілими понад двадцять квартир в будинку, нічого пояснити не зміг. Пізніше до заявника і працівників поліції підійшли брат позивача і його мати, які також не розуміли суті його пояснень і підстав виклику наряду поліції. Брат позивача висловив припущення (здогадку), що в будинку, на який вказує позивач, живе його знайома дівчина (жінка), яка не виходить до нього, позивач вважає, що її незаконно утримують, тому все це вигадав. Але позивач версію брата заперечив. Працівники поліції з`ясували, що це вже не перший безпідставний виклик і звернення до поліції позивача, прийшли до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУаАП. Пояснили позивачу його права, роз`яснили, що на місці розглядається адміністративна справа, заслухали пояснення позивача, на місці було винесено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.
В судовому засіданні в суді першої інстанції позивач теж не дав чітких пояснень, на підставі чого він робить висновки, що впиняються злочини, чому є підозрілими 27 квартир в будинку по АДРЕСА_2 , що він бачив, чи чув, що свідчить про вчинення злочинів. Відповідав якось загадково, недомовками, казав, що це інформація, яка не підлягає розголошенню, що він боїться за своє здоров`я і життя. 
Відтак, інспектор, приїхавши на місце виклику, спілкувався з позивачем, намагався з`ясувати причину виклику, підстав для виклику поліції не встановив, встановив, що виклик поліції позивачем був завідомо неправдивим, розглянув на місці справу, виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач (як мінімум) двічі звертався до прокуратури (Вінницької окружної прокуратури і Вінницької обласної прокуратури) в вересні і жовтні 2024, його звернення направлені до поліції для перевірки у травні 2025 позивач звертався з повідомленням про злочин до ГУНП України у Вінницькій області у якому зазначено номери двадцяти семи квартир, які заявник вважає підозрілими, але не зазначає, чому).
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами
Беручи до уваги викладене, виклик позивачем працівників поліції 24.04.2025 приблизно о 22.00 год. був безпідставним завідомо, з вигаданих позивачем підстав, інспектор поліції, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення, встановив склад адміністративного правопорушення, діяв у межах своєї компетенції та відповідно до ст. 222 КУпАП. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.