УХВАЛА  
 
23 липня 2025 року
м. Київ
справа № 299/1236/20
провадження № 61-4414св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., 
Лідовця Р. А.,
учасники справи:                                  
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Собослоя Г. Г., Кожух О. А., Джуги С. Д.,
ВСТАНОВИВ:
1.    Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку, визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки.
Позовна заява мотивована тим, що з 05 травня 2007 року він та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2018 року у справі 
№ 299/2988/18. За час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було придбано дві земельні ділянки, а саме земельну ділянку, кадастровий номер 2121255600:00:007:0020, загальною площею 0,0845 га, що розташована 
на АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу 
від 06 березня 2014 року, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку, кадастровий номер 2121255600:00:007:0019, загальною площею 0,0843 га, що розташована на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується договором купівлі-продажу від 06 березня 2014 року, реєстровий номер № 270.
Вказані земельні ділянки були об`єднані, їм присвоєно кадастровий номер 2121255600:03:007:0070, загальна площа 0,1688 га.
Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки 
товариства з обмеженою відповідальністю «Гео Карпати» від 29 листопада 
2012 року ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,1688 га, станом 
на 20 березня 2020 року становила 215 220 грн.
У період з 10 квітня 2014 року по 06 грудня 2016 року на вказаній земельній ділянці за спільні кошти ними розпочато будівництво та побудовано житловий двоповерховий будинок з надвірними спорудами на підставі дозвільних документів та будівельного паспорту від 10 квітня 2014 року.
Вищезазначений житловий будинок, хоча не введений до експлуатації, проте придатний для проживання і фактично з 06 грудня 2016 року він та відповідачка проживають у цьому будинку.
Згідно з технічним паспортом на вказаний житловий будинок інвентаризаційна вартість будинку складає 1 324 520 грн.
Відповідно до звіту про оцінку майна приватного підприємства «Алекс-Хуст» 
від 05 березня 2020 року вартість житлового будинку становить 1 164 965 грн.
Набуте ними майно є спільним сумісним майном подружжя, проте у добровільному порядку згоди щодо його поділу вони дійти не можуть. 
З врахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд: 
- визнати об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 
АДРЕСА_2 об`єктом спільної сумісної власності подружжя; 
- визнати за ним та ОСОБА_2 право власності за кожним на 1/2 частку вищевказаного об`єкту незавершеного будівництва - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами; 
- визнати земельну ділянку, площею 0,1688 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , кадастровий номер 21255600:03:007:0070, об`єктом спільної сумісної власності подружжя; 
- визнати за ним та ОСОБА_2 право власності у рівних частках 
по 1/2 за кожним на земельну ділянку, площею 0,1688 га, 
для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських 
будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 кадастровий номер: 21255600:03:007:0070.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29 квітня 
2022 року у складі судді Кашуби А. В.позов  ОСОБА_1 задоволено. Визнано об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку об`єкта 
незавершеного будівництва-житлового будинку з господарськими спорудами 
за адресою 
АДРЕСА_2 ; та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку об`єкта незавершеного будівництва-житлового будинку з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_2 .
Визнано земельну ділянку, площею 0,1688 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою 
АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2121255600:03:007:0070, об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної 
ділянки, площею 0,1688 га, з цільовим призначенням для будівництва 
та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 
за адресою 
АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2121255600:03:007:0070, розташованої за адресою 
АДРЕСА_2 ; та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1688 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2121255600:03:007:0070 за адресою АДРЕСА_2 . Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 10 510 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірне нерухоме майно набуто сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі, тому відповідно до положень СК України є спільним сумісним майном подружжя. 
Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19 лютого 2021 року № 6140, складеного на виконання ухвали районного суду, ступінь будівельної готовності незавершеного будівництва будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 на день проведення дослідження становить 94 %. 
Отже, обґрунтованими є вимоги позивача про визнання об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання за кожним з них права власності на 1/2 частку об`єкта незавершеного будівництва, визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю і визнання права власності за кожним на 1/2 частку земельної ділянки. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання відповідачки на те, що земельна ділянка придбана не за спільні кошти подружжя, є безпідставні, оскільки отримані у позику грошові кошти від батьків відповідачки на придбання земельних ділянок, які об`єднано в одну ділянку, були витрачені в інтересах сім`ї, так як сторони не заперечували факт того, що метою придбання земельних ділянок було будівництво будинку для проживання їх сім`ї. 
З метою спростування презумпції спільності майна подружжя відповідачка посилалася на те, що після 05 листопада 2018 року, коли було розірвано шлюб, позивач у житловому будинку не проживав, а відповідачкою було вкладено у завершення будівництва особисті кошти, у тому числі, здійснено газифікацію будинку, а саме нею додатково витрачено 30 357,11 грн.
Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19 лютого 2021 року № 6140, складеного на виконання ухвали районного суду, кошти, витрачені на газифікацію будинку становлять 2,5 % від загальної його вартості або 1/40 частки. 
Таким чином, відповідачкою не спростовано презумпцію спільності майна подружжя. 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29 квітня 2022 року змінено та викладено у наступній редакції абзац 3 та 4 резолютивної частини рішення. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 28/100 частки об`єкту незавершеного будівництва - житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 72/100 частки об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано 
за ОСОБА_1 право власності на 28/100 частки земельної ділянки, 
площею 0,1688 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та за ОСОБА_2 право власності на 72/100 частки земельної ділянки, площею 0,1688 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . У решті рішення суду залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що на час розірвання шлюбу 
у листопаді 2018 року ступінь будівельної готовності житлового будинку 
по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 становить 
76 % відсотків, вартість будівельних робіт виконаних за період з листопада 
2018 року, коли сторони розлучилися, і до 04 червня 2024 року у сумі 190 905,60 грн і 1 134 810 грн повністю відноситься до розміру вкладу ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються висновком судової будівельно-технічної експертизи судового експерта Колчара В. Д. від 18 жовтня 2024 року № 633/07-23, проведеної на виконання ухвали апеляційного суду від 05 липня 2023 року. 
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що частка ОСОБА_1 у загальній вартості будівельних робіт, які були виконані з моменту придбання земельних ділянок, становить 28 % від загальної вартості будівельних робіт, що були виконані  станом на 27 квітня 2020 року, а частка ОСОБА_2 становить 72 %. Тому спірна земельна ділянка також підлягає поділу між сторонами у вищевказаних частках. 
Апеляційний суд зазначив, що у справі відсутні докази щодо участі позивача 
у продовженні будівництва спірного будинку після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 . Позивачем такі обставини належними й допустимими доказами не підтверджено. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Касаційна скарга мотивована тим, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва 
є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм та правил і підлягати поділу між ними.
Апеляційний суд безпідставно послався на висновок судової будівельно-технічної експертизи судового експерта Колчара В. Д. від 18 жовтня 2024 року № 633/07-23, оскільки певні роботи, у тому числі щодо свердловини були здійснені до початку будівництва будинку за спільні кошти. Крім того, апеляційний суд помилково визначив його частку у спірній земельній ділянці у розмірі 28/100 частки, разом з тим спірна земельна ділянка набута сторонами за час зареєстрованого шлюбу, тому належить їм у рівних частках. 
ОСОБА_1 не надавав згоду на добудову спірного житлового будинку без його участі. 
Посилався на відповідні судові рішення Верховного Суду.
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
2.            Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2024 року справу № 607/10858/22 (провадження 
№ 61-7661св24) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
04 грудня 2024 року справа прийнята Великою Палатою Верховного Суду до розгляду (провадження № 14-138цс24).
Судові рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка        передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме щодо позову дружини (чоловіка), членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, у судовому порядку визнати спільним сумісним майно, здійснити поділ (виділ) незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, 
і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами, а не визнавати за сторонами спору право на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку, як це зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19 (провадження № 14-56цс22). 
Саме щодо вказаних висновків є доводи касаційної скарги. 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, Об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 607/10858/22.
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку спільною сумісною власністю, визнання права власності 
на 1/2 частку об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку, визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю, визнання права власності 
на 1/2 частку земельної ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 607/10858/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                   Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                             І. Ю. Гулейков
 
                                                                                      Б. І. Гулько
 
                                                                                      Г. В. Коломієць
 
                                                                                      Р. А. Лідовець