Справа № 127/3413/25
Провадження № 22-ц/801/1424/2025
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2025 року	Справа № 127/3413/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Берегового О.Ю., Оніщука В.В.,
за участі секретаря судового засідання Литвин Ю.О., Осадчук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Довбаша Сергія Михайловича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2025 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:
У січні 2025 року  ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до  ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи тим, що рішенням суду від 30.07.2010 року було розірвано шлюб між сторонами.
Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.09.2010 року № 2-431/10 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно.
На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 47090285 про примусове стягнення аліментів.
Однак, аліменти в розмірі, що стягнуті на підставі рішення суду від 17.09.2010 року, є недостатніми для утримання дітей. 
Доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 навчаються в КЗ «Вінницький ліцей № 16» в 9-В класі. Діти вивчають англійську мову, відвідують приватні заняття ФОП ОСОБА_8 , навчаються в гуртку «Музична студія» по класу фортепіано. Діти потребують належного харчування відповідно до вікових норм, одягу, канцтоварів тощо. Усі витрати на утримання дітей є значно більшими, порівняно із сумою аліментів. 
Доходи позивача складаються із заробітної плати, яку вона отримує в ТОВ «Електромонтаж-425» в розмірі 3 436,02 грн. на місяць. Даної суми не вистачає для забезпечення необхідних потреб двох доньок.
За таких обставин просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з  ОСОБА_9  на її користь на утримання дітей – доньок  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  та ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 500 грн, що визначена рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.09.2010 року № 2-431/10, на 1/3 частку заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2025 року позов задоволено.
Змінено спосіб стягнення аліментів, присуджений на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.09.2010 року у справі № 2-431/10.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання двох неповнолітніх дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 
Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.09.2010 року у справі № 2-431/10 повернуто до суду виконаним станом на день набрання даним рішенням законної сили. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. 
Не погоджуючись з такими рішеннями суду представник ОСОБА_1 – адвокат Довбаш С.М. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу) на двох дітей. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2007 року, який був розірваний рішенням суду від 30.07.2010 року.
Сторони є батьками доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.09.2010 року № 2-431/10 з відповідача ОСОБА_10 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно (а.с. 16).
На підставі зазначеного рішення був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 47090285 про примусове стягнення аліментів.
З довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, виданої Бориспільським відділом ДВС у Бориспільському району Київської області від 02.08.2024 року № 94075 вбачається, що станом на 31.07.2024 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача становить 188 803 грн (а.с. 18-20).
З довідки, виданої державним виконавцем Бориспільського відділу ДВС у Бориспільському району Київської області від 21.02.2025 року вбачається, що згідно з матеріалами виконавчого провадження № 47090285 з примусового виконання виконавчого листа № 2-431/10 від 23.09.2010 року про стягнення аліментів  ОСОБА_11  на користь  ОСОБА_2  на утримання доньки ОСОБА_5  та доньки  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20.08.2010 року до їх повноліття, станом на 21.02.2025 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с. 53). 
В судовому засіданні встановлено, що доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проживають з матір`ю, знаходяться на її утриманні (а.с. 21). 
Діти навчаються в КЗ «Вінницький ліцей № 16» в 9-В класі (а.с. 22). Діти вивчають англійську мову, відвідуючи приватні заняття ФОП ОСОБА_8 . Вартість оплати за навчання становить 4 000 грн на місяць (а.с. 23). 
Діти також навчаються в госпрозрахунковому гуртку «Музична студія» по класу фортепіано при КЗ «Вінницький ліцей № 16». Вартість навчання в 2024-2025 н.р. становить 1 450 грн. на місяць за одного учня (а.с. 24). 
Позивач працює в ТОВ «Електромонтаж-425» на посаді бухгалтера. Її дохід з липня по грудень 2024 року включно до виплати склав 20 616,16 грн (а.с. 17). 
Відповідач ОСОБА_1 з 23.01.2019 року находиться в іншому зареєстрованому шлюбі, має на утриманні дітей 2017 р.н. та 2021 р.н. (а.с. 38, 39, 40). 
Відповідач, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , 03.06.2023 року, під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України, знаходячись в районі бойових дій поблизу населеного пункту Білогорівка Луганської області отримав бойове поранення: мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове поранення поперекової ділянки проникаюче в черевну порожнину. Вогнепальне осколкове поранення правої стопи, правої сідниці, правої гомілки (а.с. 41, 43). 
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 856190, виданої на підставі акту огляду МСЕК № 1537 12.12.2024 року ОСОБА_1 з 04.12.2024 року встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.01.2026 року. Причина інвалідності: травма, поранення, пов`язана із захистом Батьківщини. Йому протипоказана важка фізична праця з тривалою ходьбою і перебуванням на ногах. Рекомендовано нагляд ортопеда, невролога, сімейного лікаря, санаторно-курортне лікування (а.с. 42).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надала достатньо доказів на підтвердження зміни матеріального стану як її, так і відповідача, збільшення реальних витрат на утримання двох дітей 2009 р.н. Також суд врахував, що відповідач працездатного віку, за станом здоров`я йому встановлена ІІІ група інвалідності до 01.01.2026 року, проте він отримує стабільний дохід, протягом 2024 року погасив всю заборгованість по аліментам, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, 2017 р.н. і 2021 р.н., які з ним проживають. Доказів незадовільного майнового стану і того, що відповідач може сплачувати лише 1/5 частку від доходу, а також розміру щомісячного доходу, відповідач не надав.
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).
Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.
Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.
При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».
Обґрунтовуючи вимоги про зміну розміру стягнення аліментів з твердої грошової суми, визначеної рішенням суду у розмірі 500 грн на дитину, на 1/4 частку, позивачка зазначала, що визначений судом розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дітей та належного матеріального утримання і тому позивач вважає, що для забезпечення потреб дітей доцільним є змінити розмір аліментів шляхом зміни способу стягнутих з відповідача аліментів з 500 гривень на 1/4 частку від усіх його доходів.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.
Відповідно до частини першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн.
Така зміна розміру аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності і розумності.
Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що внаслідок зміни матеріального стану і позивача і відповідача, збільшення реальних витрат на утримання двох дітей, підлягає зміні і спосіб присудження за рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.09.2010 року у справі № 2-431/10.
Визначаючи аліменти в частці від заробітку суд вірно враховував те, що відповідач працездатного віку, за станом здоров`я йому встановлена ІІІ група інвалідності до 01.01.2026 року, яка не перешкоджає йому працевлаштуватись. Вказаний розмір є розумним, співмірним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав двох неповнолітніх доньок.
Доказів незадовільного майнового стану і того, що відповідач може сплачувати лише 1/5 частку від доходу, а також розміру щомісячного доходу, відповідач не надав як суду першої інстанції, так і апеляційному суду.
Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу відповідача, оскільки така зміна способу стягнення не порушить прав платника аліментів та відповідатиме інтересам як стягувача, якій законом надано право вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, так і інтересам спільних дітей, а тому висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими.
При цьому судом першої інстанції враховані всі суттєві обставини справи, дотримано баланс прав та інтересів обох сторін, прийнято до уваги наявність на утриманні відповідача інших дітей, у зв`язку із чим розмір аліментів на утримання двох доньок сторін обґрунтовано визначено саме у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. 
Доказів перебування на утриманні відповідача його рідного дядька ОСОБА_12 суду не надано, а тому посилання на те, що він є опікуном ОСОБА_12 є безпідставними.
Враховуючи встановлені обставини та положення сімейного законодавства, що регулюють питання обов`язків батьків утримувати дитину, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За своїм змістом решта доводів апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка. Колегія суддів вважає, що в силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.
Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2025 року залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Довбаша Сергія Михайловича залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 09 липня 2025 року.

Суддя-доповідач:                         В.П. Рибчинський
Судді:                                         О.Ю. Береговий 
                                                                       В.В. Оніщук