ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/32419/24
Провадження № 22-ц/820/1210/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.
секретар судового засідання Заворотна А. В.,
з участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Вонсович О. А. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2025 року (суддя Заворотна О. Л., повне судове рішення складено 28 березня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
У грудні 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що 12 грудня 2022 року уклав з відповідачем договір споживчого кредиту, за умовами якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 200000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% річних. У разі прострочення виконання зобов`язань передбачено нарахування пені. Вважає умови договору несправедливими та обтяжливими для нього. Відповідно до пункту 1.1.6.10.1 договору обставини непереборної сили (форс-мажор) звільняють від відповідальності за невиконання зобов`язань. Підставами для розірвання кредитного договору без сплати кредитних коштів, на його думку, є введення воєнного стану на території України, його соціальний стан, оскільки є внутрішньо переміщеною особою, неправомірні дії відповідача, який незважаючи на період воєнного стану продовжує нараховувати штрафи та пеню, продовження строків виконання зобов`язань. Договір може бути розірваний у зв`язку з істотною зміною обставин, якщо в момент укладення договору сторони виходили з того, що таких обставин не буде. 
Тому позивач просив розірвати кредитний договір, укладений між ним та АТ КБ «ПриватБанк» 12 грудня 2022 року, визнати недійсними всі нарахування процентів, штрафів та пені за договором, звільнити від обов`язку сплати кредитних коштів, передбачених умовами договору, у зв`язку з форс-мажорними обставинами.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2025 року в позові відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права. Суд не взяв до уваги те, що підпис у документах ставив лише 05.11.2018. після цієї дати не підписував документів щодо підвищення кредитного ліміту, укладення нового договору. Самовільне підвищення кредитного ліміту банком без його згоди є порушенням частини 3 статті 1056-1 ЦК України. Відсутність підписаного у 2022 році договору свідчить про безпідставність вимог позивача про стягнення коштів. Суд не врахував форс-мажорні обставини та істотну зміну його життєвих умов у зв`язку із запровадженням воєнного стану, який вплинув на його фінансове становище. Він є внутрішньо переміщеною особою, особою з інвалідністю другої групи, має на утриманні двоє дітей, одна з яких є особою з інвалідністю. Вважає, що банк нараховував кошти не передбачені договором. Суд не надав належної оцінки доказам щодо дати укладення договору, не дослідив індивідуальний вплив війни на позичальника та відхилив без мотивації посилання на його соціальний статус і незахищеність. 
У відзиві відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін. На час укладення кредитного договору з позивачем воєнний стан вже був введений на території України. Крім того, обставини, на які посилається позивач (статус внутрішньо переміщеної особи, інвалідність, наявність на утриманні дітей, одна з яких є особою з інвалідністю) виникли до укладення кредитного договору. 
У засіданні апеляційного суду позивач апеляційну скаргу підтримав. Представник відповідача її не визнала.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що 12 грудня 2022 року між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг. Укладення договору відбулося шляхом підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту у розмірі до 200000 грн на картковий рахунок. 
Умовами договору передбачено процентну ставку 40,8% річних, кількість та розмір платежів, їх періодичність; розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно - у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2024 року в справі № 686/11292/24, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором на загальну суму 157518,55 грн, яка складається з: 127813,59 грн - заборгованості за простроченим кредитом, 29704,96 грн - заборгованості за простроченими процентами.
Зазначеним рішенням суду установлено, що ОСОБА_1 з викладеними у заяві від 12 грудня 2022 року умовами погодився повністю, без жодних зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви ним проставлено підпис стилосом на планшеті у відділенні банку, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13 грудня 2019 року № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». 
Відповідно до частини 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог, зокрема істотної зміни обставин після укладення кредитного договору як на підставу для розірвання договору.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону. 
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить про те, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право – обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Розірвання договору належить до загальних способів захисту прав сторін договору.
У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами; які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (частини 1 і 2 статті 652 ЦК України).
За змістом частин 2 і 3 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили 
Зі змісту статті 652 ЦК України випливає, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте, в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.
При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах.
Тобто розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення відповідного правочину в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах. При цьому можливість розірвання договору пов`язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, за істотної зміни обставин.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 у справі № 910/21034/17.
У листі Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 зазначено, що військова агресія проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). В той же час, зміст цього листа носить загальний інформативний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин, без доведення причинно-наслідкового зв`язку в конкретному зобов`язанні. Відтак, цей лист не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Тому кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин, оскільки воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.
Висновок Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами. Такі обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку (постанова Верховного Суду від 15.06.2023 року у справі № 910/8580/22).
Ініціатором розірвання договору в справі є ОСОБА_1 (позичальник). Згоди щодо розірвання договору сторонами не досягнуто. АТ КБ «ПриватБанк» наполягає на виконанні договору.
Позивач не підтвердив належними та допустимими доказами того, що неналежне виконання ним зобов`язання за кредитним договором зумовлено настанням саме форс-мажорних обставин. 
Саме по собі введення воєнного стану на території України не може слугувати підставою для визнання його форс-мажорними обставинами для цього конкретного випадку.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності в позивача статуту внутрішньо переміщеної особи, інвалідності другої групи та перебування на утриманні двох дітей, одна з яких є особою з інвалідністю, як зміни життєвих обставин, є необґрунтованими з огляду на те, що ці обставини існували до укладення кредитного договору. ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з 04 жовтня 2018 року (посвідчення серії НОМЕР_1 ), статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою № 6825-5000422337 від 10 січня 2022 року). 
Наявність вказаних обставин позивач усвідомлював при укладенні кредитного договору.
Обставини укладення сторонами кредитного договору встановлені судовими рішеннями у справі № 686/11292/24.
Посилання в апеляційній скарзі на незаконне нарахування банком штрафних санкцій за договором не підтверджено доказами. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в справі № 686/11292/24 з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто лише заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитними коштами. 
На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові і відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову. 
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 
Повне судове рішення складено 19 червня 2025 року.

 
Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта