ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 липня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/1103/25
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1111/25

Чернігівський апеляційний суд у складі: 
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В.

сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Логвіної Т.В. від 29 квітня 2025 року, місце ухвалення рішення - м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошових коштів для відшкодування шкоди,
                       
                       В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошових коштів для відшкодування шкоди, в якому просив: стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь грошові кошти в розмірі 96 130 грн. 42 коп. для відшкодування шкоди, заподіяної транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Також позивач ставив питання про стягнення на його користь із відповідача 1 211 грн. 20 коп., в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 зазначав, що 07.09.2023 року о 17 год. 45 хв. у м. Чернігові по проспекту Миру, 162, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ”Volkswagen Passat”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з транспортним засобом ”Volkswagen Passat”, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача, який рухався попереду в попутному напрямку в тій же полосі. Позивач вказував, що у результаті даної ДТП, транспортний засіб ”Volkswagen Passat”, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності, отримав механічні пошкодження. За доводами позивача, винним у ДТП, згідно із постановами Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.11.2023 року та від 12.12.2023 року, визнано ОСОБА_2 15.03.2024 року, під час ознайомлення із матеріалами справи №750/16455/23, позивачу стало відомо, що під час ДТП транспортний засіб ”Volkswagen Passat В5”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував винний у ДТП ОСОБА_2 , у порушення  вимог  Закону  України  ”Про  обов`язкове  страхування  цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”   відповідно   до   договору   обов`язкового   страхування   цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахований не був. Позивач стверджував, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.08.2024 року по справі №750/4782/24,  було  стягнуто  із  ОСОБА_2   на  користь  ОСОБА_1   96 130 грн. 42 коп. у відшкодування майнової шкоди, 3 441 грн. 60 коп. у відшкодування  витрат  на  проведення  автотоварознавчого  дослідження,  10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього: 109 572 грн. 02 коп. Позивач вказував, що на підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання у виконавчу службу, проте рішення не виконано. Відповідно до підпункту ”а” пункту 41.1 статті 41 Закону України ”Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За доводами позивача, у зв`язку з цим, згідно вимог Закону України ”Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, МТСБУ повинно було відшкодувати йому за рахунок коштів фонду захисту потерпілих майнову шкоду в сумі 96 130 грн. 42 грн., заподіяну внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошових коштів для відшкодування шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2025 року у справі №750/1103/25 за його позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошових коштів для відшкодування шкоди, i ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, а також стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви та апеляційної скарги. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 29.04.2025 року є незаконним та необґрунтованим; при розгляді даної справи суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, та зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, які регулюють дані правовідносини. Доводи апеляційної скарги зазначають, що із врахуванням фактичних обставин даної справи, першочергово позовні вимоги були пред`явлені лише до винного у вчиненні ДТП - ОСОБА_2 , тобто, субсидіарного боржника, оскільки водій транспортного засобу, який скоїв ДТП, у порушення вимог закону поїхав з місця ДТП i тривалий час розшукувався поліцією. За доводами апелянта, після встановлення особи водія, винного у ДТП, з`ясувалось, що шкода була заподіяна транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тобто, відсутній страховик, який повинен здійснити страхове відшкодування, відповідно до умов договору в межах страхової суми. Згідно підпункту ”а” пункту 41.1 статті 41 Закону України ”Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” №1961-IV, право на звернення до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної транспортному засобу шкоди виникає тільки після того, як буде встановлено, що постраждала особа не може отримати страхове відшкодування від конкретного страховика (страхової компанії). Апелянт зазначає, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.08.2024 року у справі №750/4782/24 його позов до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, було задоволено частково. При цьому, судом стягнуто із винного у вчиненні ДТП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 96 130 грн. 42 грн. - у відшкодування майнової шкоди, 3 441 грн. 60 коп. - у відшкодування  витрат  на  проведення  автотоварознавчого  дослідження, 10 000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, а всього: 109 572 грн. 02 коп. Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Клименко Т.М. 07.10.2024 року було відкрито виконавче провадження №76221101 з виконання виконавчого листа у справі №750/4782/24. За доводами апелянта, 21.02.2025 року державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові, керуючись п.2 статті 37 Закону України ”Про виконавче провадження”, виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №76221101, оскільки у боржника ОСОБА_2 відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними. Апелянт стверджує, що вказана постанова державного виконавця була ним  додана до відповіді на відзив відповідача, але суд першої інстанції не звернув на неї уваги i не надав їй належної оцінки. Доводи апеляційної скарги зазначають, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ, ні основний боржник - МТСБУ, ні субсидіарний боржник - ОСОБА_2 , двічі не буде притягнутий до юридичної відповідальності, як стверджує суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 29.04.2025 року. За доводами апелянта, тільки після того, як МТСБУ відшкодує шкоду, у нього виникне право регресної вимоги до винної особи, у розмірі виплаченого відшкодування, тобто, МТСБУ отримає право пред`явити регресний позов до винуватця ДТП, який не застрахував свою відповідальність. Апелянт вказує, чи буде реалізоване вказане право МТСБУ, невідомо, оскільки у заяві про виплату страхового відшкодування від 21.11.2024 року позивач пропонував МТСБУ, для спрощення стягнення грошових коштів в порядку peгpecy із ОСОБА_2 , укласти договір цесії про відступлення його права вимоги до ОСОБА_2 на користь МТСБУ за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.08.2024 року у справі №750/4782/24. Апелянт зазначає, що зобов`язання, яке виникло із рішення суду про стягнення на його користь заборгованості із ОСОБА_2 , який є субсидіарним боржником, припиниться в тій частині, в якій воно виконано основним божником - МТСБУ.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи (а.с.65), не з`явився.  

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 04.11.2023 року серії ААД №520336, 07.09.2023 року о 17 год. 45 хв. у м. Чернігів по проспекту Миру зі сторони вул. Громадська в бік вул. Козацька, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ”Volkswagen Passat”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та у районі будинку №162 не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення із транспортним засобом ”Volkswagen Passat”, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку. У результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих осіб немає. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП (а.с.13).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №610827 від 04.11.2023 року, 07.09.2023 року о 17 год. 45 хв. в м. Чернігові по проспекту Миру, 162, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ”Volkswagen Passat”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме, здійснив зіткнення із транспортним засобом ”Volkswagen Passat 1.8”, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого місце пригоди залишив, чим порушив пункт 2.10а Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП (а.с.14).

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.11.2023 року у справі №750/16450/23, було притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. (а.с.15).

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.12.2023 року у справі №750/16455/23, було закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП (а.с.16).

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.08.2024 року по справі №750/4782/24 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 96 130 грн. 42 коп., у відшкодування майнової шкоди, 3 441 грн. 60 коп., у відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, 10 000 грн., у відшкодування моральної шкоди, а всього: 109 572 грн. 02 коп. У задоволенні решти вимог - відмовлено (а.с.19-22).

07.10.2024 року постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Клименко Т.М. було відкрито виконавче провадження ВП №76221101 із виконання виконавчого листа по справі №750/4782/24 (а.с.23).

У матеріалах даної цивільної справи (а.с.42), міститься копія постанови Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ющенко Т.П. від 21.02.2025року, ВП №76221101. Вказана постанова має назву ”Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу”, разом із тим, у її тексті та у її резолютивній частині, відсутня відповідна вказівка на ухвалене державним виконавцем рішення про повернення стягувачу виконавчого листа, виданого 03.10.2024 року Деснянським районним судом м.Чернігова.  

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 29.04.2025 року, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив, що заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.08.2024 року по справі №750/4782/24, до ОСОБА_2 вже застосовано норми цивільної відповідальності за пошкодження автомобіля позивача. Дане рішення є чинним і у спосіб, передбачений Законом України ”Про виконавче провадження”, відбувається процедура стягнення присуджених до стягнення із ОСОБА_2 коштів. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 вже реалізував своє право на захист, звернувшись до суду із позовом до винуватця ДТП - ОСОБА_2 , та отримав судове рішення, яке перебуває на стадії виконання. Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 29.04.2025 року вказав, що на даний час відсутні будь-які правові підстави у позивача щодо стягнення із відповідача МТСБУ регламентної виплати. Судом першої інстанції прийнято до уваги приписи статті 61 Конституції України, відповідно до яких, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й теж саме правопорушення. Суд першої інстанції також констатував, що відповідно до вимог статті 38 Закону України ’’Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів’’, МТСБУ має право пред`явити регресний позов до винуватця ДТП, який не застрахував свою відповідальність перед третіми особами, що також призведе до порушення статті 61 Конституції України по відношенню до винуватця ДТП.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 29.04.2025 року є незаконним та необґрунтованим; при розгляді даної справи суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, які регулюють дані правовідносини, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 29.04.2025 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що 07.10.2024 року було відкрито виконавче провадження №76221101 з виконання виконавчого листа у справі №750/4782/24. За доводами апелянта, 21.02.2025 року державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові, керуючись п.2 статті 37 Закону України ”Про виконавче провадження”, виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №76221101, оскільки у боржника ОСОБА_2 відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними. Апелянт стверджує, що вказана постанова державного виконавця була ним  додана до відповіді на відзив відповідача, але суд першої інстанції не звернув на неї уваги i не надав їй належної оцінки.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 29.04.2025 року, виходячи із наступного. 

Необхідно зазначити, що вказана постанова Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ющенко Т.П. від 21.02.2025року, ВП №76221101 про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.42), може бути оскаржена у порядку та строки, визначені Законом України ”Про виконавче провадження”, про що зазначено у даній постанові. При цьому, пунктом другим частини першої статті 37 Закону України ”Про виконавче провадження”, яка регламентує повернення виконавчого документа стягувачу, унормовано, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно ч.5 статті 37 Закону України ’’Про виконавче провадження’’, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ, ні основний боржник - МТСБУ, ні субсидіарний боржник - ОСОБА_2 , двічі не буде притягнутий до юридичної відповідальності, як стверджує суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 29.04.2025 року. За доводами апелянта, тільки після того, як МТСБУ відшкодує шкоду, у нього виникне право регресної вимоги до винної особи, у розмірі виплаченого відшкодування, тобто, МТСБУ отримає право пред`явити регресний позов до винуватця ДТП, який не застрахував свою відповідальність. Апелянт вказує, чи буде реалізоване вказане право МТСБУ, невідомо, оскільки у заяві про виплату страхового відшкодування від 21.11.2024 року позивач пропонував МТСБУ, для спрощення стягнення грошових коштів в порядку peгpecy із ОСОБА_2 , укласти договір цесії про відступлення його права вимоги до ОСОБА_2 на користь МТСБУ за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.08.2024 року у справі №750/4782/24. Апелянт зазначає, що зобов`язання, яке виникло із рішення суду про стягнення на його користь заборгованості із ОСОБА_2 , який є субсидіарним боржником, припиниться в тій частині, в якій воно виконано основним божником - МТСБУ.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 29.04.2025 року, виходячи із наступного. 

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено  такий   обов`язок.   До    сфери    обов`язкового    страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України ”Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”. Згідно зі статтею 6 цього Закону, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.08.2024 року по справі №750/4782/24 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 96 130 грн. 42 коп., у відшкодування майнової шкоди, 3 441 грн. 60 коп., у відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження,  10  000  грн.,  у  відшкодування  моральної  шкоди,  а  всього: 109 572 грн. 02 коп. У задоволенні решти вимог - відмовлено (а.с.19-22).

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі №147/66/17, провадження №14-95цс20: 

”…Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.’’

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.08.2024 року по справі №750/4782/24, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволено частково (а.с.19-22). У квітні 2024 року ОСОБА_1 за захистом свого порушеного права звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , як до особи, яка безпосередньо завдала шкоди. При цьому, ОСОБА_2 не може вважатися субсидіарним боржником відносно основного боржника МТСБУ, як про це зазначає в доводах апеляційної скарги апелянт, оскільки із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не є власником транспортного засобу ”Volkswagen Passat”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за участю якого відбулась 07.09.2023 року ДТП, в якій була заподіяна шкода позивачу. Транспортний засіб ”Volkswagen Passat”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 (а.с.13,14), і за даних обставин, ОСОБА_2 не є особою, яка була зобов`язана застрахувати свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 

Враховуючи зазначене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 29.04.2025 року відносно того, що позивач вже реалізував своє право на захист, звернувшись до суду  із позовом до винуватця ДТП - ОСОБА_2 , і заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.08.2024 року по справі №750/4782/24 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, було задоволено частково. При цьому, заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.08.2024 року у справі №750/4782/24, є чинним, і обраний позивачем спосіб захисту у даному провадженні відповідав нормам законодавства. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача наразі відсутні будь-які правові підстави для стягнення із відповідача регламентної виплати. При цьому, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 29.04.2025 року констатував, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошових коштів для відшкодування шкоди, відбудеться подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й теж саме правопорушення, що не узгоджується із приписами статті 61 Конституції України. 

Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 29.04.2025 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони спору посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході судового розгляду даної справи. 

На підставі зазначеного вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 квітня 2025 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 квітня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 21.07.2025 року.

Головуючий:                                           Судді: