ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/4675/25
Провадження № 22-ц/820/1217/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Демчук В. М.,
з участю представника ГУНП в Хмельницькій області Файчука А. С. 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року (суддя Павловська А. А., повне судове рішення складено 11 квітня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ГУНП в Хмельницькій області, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 
у с т а н о в и в :

19 лютого 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування кримінального провадження № 12022243460000290, яке внесено до ЄРДР 06 червня 2022 року, йому завдано моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що незаконні рішення та бездіяльність службових осіб Держави Україна призвели до порушення його конвенційного права на ефективний засіб юридичного захисту. Незважаючи на очевидність кримінального правопорушення та особу, яка його вчинила, службові особи прокуратури та поліції роблять видимість розслідування кримінального правопорушення. Надмірна тривалість вказаного кримінального провадження призвела до його моральних страждань, зумовлених невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідувати органи досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом ділової репутації.
Тому позивач просив стягнути на відшкодування моральної шкоди 5000000 гривень.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року в позові відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність рішення суду, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Суд не встановив правову природу заявленого позову, не витребував докази, які він просив витребувати, та не надав їм належну правову оцінку. Суд не взяв до уваги правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 585/724/19, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17, від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17.
У відзиві представник ГУНП в Хмельницькій області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, без змін. Вважає правильним висновок суду про недоведеність позовних вимог.
У засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу не визнав. 
Позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції установив, що 06 червня 2022 року в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 12022243460000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, за фактом того, що 06 червня 2022 року близько 12 год 37 хв. невстановлена особа на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків спричинила ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої частини голови.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 08 лютого 2024 року у справі № 686/3517/24 скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову дізнавача СД ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 30 червня 2022 року про закриття кримінального провадження № 12022243460000290 від 06 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, скасовано.
Згідно з довідкою по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 12022243460000290 від 06 червня 2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, в ході досудового розслідування було проведено: судово-медичну експертизу; допит потерпілого ОСОБА_1 ; запит до КНП «ХОЦЕМД та МК ХОР», у відповідь на який отримано копію карти виїзду ЕМД від 06 червня 2022 року № 231; запити до УПП та УПО в Хмельницькій області, на які отримано відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, які були присутні на місці події; огляд відеозаписів з нагрудних камер працівників УПП та УПО в Хмельницькій області; допит в якості свідків поліцейських УПО ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; опитано ОСОБА_4 ; слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_1 ; призначено додаткову судово-медичну експертизу. 
У кримінальному провадженні здійснювались неодноразові виклики ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для проведення одночасного допиту, однак потерпілий ОСОБА_1 не з`являвся для проведення слідчої дії, про причини таких неявок не повідомляв. 
Відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 686/3517/24 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні № 12022243460000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи, судовими рішеннями у справі № 686/3517/24.
Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог.
Висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.
Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з частинами 1, 3, 5 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Частиною 1 статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 зазначала, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.
За змістом частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
Саме на позивача у деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
В ухвалі від 28 лютого 2025 року у справі № 686/3517/24 слідчий-суддя прийшов до висновку, що строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12022243460000290 не завершились і немає підстав для встановлення більш коротких строків проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування.
За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність факту надмірної тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12022243460000290.
ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами обставини заподіяння йому моральної шкоди внаслідок тривалого здійснення досудового розслідування кримінального провадження, в якому він є потерпілим.
З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.
Апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення у справі.
Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на судову практику Верховного Суду у цій категорії справ, оскільки для доведення позову про відшкодування шкоди позивач має довести наявність складових цивільно-правової відповідальності. У конкретній справі процес доказування, а відповідно й правозастосування, може бути різним.
Інші доводи апеляційної скарги висновок суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 червня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                О. І. Талалай

Судді                А. П. Корніюк

               І. В. П`єнта