ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 вересня 2025 року           справа №200/5344/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року (повне судове рішення складено 28 березня 2025 року) у справі № 200/5344/24 (суддя в І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості, Полтавського обласного центру зайнятості про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості (далі - відповідач-1) та Полтавського обласного центру зайнятості (далі - відповідач-2) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25.06.2024 на адресу Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості нею був направлений запит про отримання копії відповідних документів. Відповідач-1 отримав її запит 29.06.2024, про що свідчить відповідні дані з електронної бази АТ «Укрпошта». Позивач зауважила, що згідно статті 20 Закону України «Про звернення громадян»: «Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів». Позивач закцентувала свою увагу на тому, що до теперішнього часу відповідну письмову відповідь на її звернення на адресу її листування та на її адресу не направив, що вважає грубим порушенням своїх прав.
Полтавською філією Полтавського обласного центру зайнятості було надано відзив на позовну заяву, в якому було зазначено, що Полтавською філією не отримувалось 29.06.2024 (субота-вихідний день) від гр. ОСОБА_1 звернень датованих 24.06.2023. Окрім того, Полтавською філією взагалі не отримувалось жодного звернення від громадянки ОСОБА_1 . В той же час, 27.06.2024 до відповідача-1 надходило звернення лише від суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 24.06.2024 (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суб`єкт господарювання зареєстрований в м. Полтава) і за наслідками розгляду якого, відповідачем-1 у місячний термін надано відповідь за вих. № 1650/0314 від 26.07.2024 та цього ж дня направлено її підприємцю. Відповідач-1 просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Полтавським обласним центром зайнятості було надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що жодні позовні вимоги до Полтавського обласного центру зайнятості позивачем не заявляються. Відповідач-2 зауважив, що протягом 2024 року не отримував жодного звернення від гр. ОСОБА_1 , зареєстрованої згідно з позовом та документами, доданими до нього в Донецькій області, та не отримувалось будь-яких звернень від ФОП ОСОБА_1 , зареєстрованої в м. Полтава. З урахуванням наведеного, відповідач-2 не міг здійснювати розгляд звернень ні позивача, ні ФОП ОСОБА_1 , надавати на них відповіді, направляти цю відповідь на будь-яку адресу або ж перенаправляти звернення вищезазначених осіб за належністю. Відповідач-2 закцентував свою увагу на тому, що Полтавська філія Полтавського обласного центру зайнятості є структурним підрозділом відповідача-2, то від імені філії повідомив, що Полтавською філією звернень від гр. ОСОБА_1 , зареєстрованої в Донецькій обл., в 2024 році не отримувалось. Відповідач-2 звернув увагу, що «29.06.2024» Полтавською філією і не могло бути отримане звернення гр. ОСОБА_1 від 24.06.2023, тому що згідно з регламентом роботи Полтавської обласної служби зайнятості, що розміщений в мережі інтернет у відкритому доступі на офіційному веб-порталі Полтавського обласного центру зайнятості, 29.06.2024 є суботою, а субота є неробочим днем. Відповідач-2 зауважив, що  йому є невідомий факт, куди саме гр. ОСОБА_1 було направлено звернення від «24.06.2023» та хто «29.06.2024» отримав це звернення. Окрім того, невідомо чи направлялось гр. ОСОБА_1 звернення від 24.06.2023 взагалі будь-кому будь-коли. Окрім того, квитанція поштового відправлення №8511308777395, надана позивачем суду, не підтверджує того, що саме звернення від 24.06.2023 позивачем було направлено в Полтаву. Відповідач-2 зазначив, що на виконання ухвали суду від 27.01.2024, від імені Полтавської філії направляє копію звернення ФОП ОСОБА_1 (зареєстрованої згідно з відомостями ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в м. Полтава) від 24.06.2024 (додаток 6) та копію відповіді на нього (додаток 7) та звернув увагу, що правовідносини між ФОП ОСОБА_1 та відповідачем-1 не відносяться до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду, а тому не можуть розглядатися відповідним судом. Відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та закрити провадження по справі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.10.2024 по справі №200/5344/24 - позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року в справі № 200/5344/24  – задовольнити. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року в справі №200/5344/24  – скасувати, а справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Таким чином, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2024 вирішено направити справу №200/5344/24 на новий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2025 залучено Полтавський обласний центр зайнятості до участі у справі №200/5344/24 в якості другого відповідача. 

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом встановлено, що «за даними ЄДР місце знаходження ФОП ОСОБА_1 – АДРЕСА_1 , на яку й було надіслано відповідачем відповідь на заяву. Слід зауважити, що матеріали справи не містять доказів наданих позивачем щодо іншої адреси, за якою вона зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності. В даному випадку слід констатувати, що надіслання відповідачем на іншу адресу, ніж зазначену «для листування» вмотивованої відповіді на звернення позивача жодним чином не порушує її прав та не має для неї жодних наслідків». З даним висновком суду не можливо погодитися, так як надсилання за іншою адресою письмової відповіді грубо порушує її права, так як до теперішнього часу, відповідну письмову відповідь вона так і не отримала. Відповідач не надав на адресу суду доказів того, що вона отримала лист, який був направлений не за адресою її листування, а за адресою її реєстрації. 
Відповідачі надали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 є громадянкою України, інвалідом 2 групи, що підтверджується наявною в матеріалах позовної заяви копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , відповідно до якого їй призначена пенсія по інвалідності.
Позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання/перебування якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.01.2017 №55372, виданою Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради.
Позивач є фізичною особою - підприємцем – ФОП ОСОБА_1 , місцезнаходження якої – АДРЕСА_1 ; види діяльності – 41.10 Організація будівництва будівель (основний) 69.10 Діяльність у сфері права; інформація для здійснення зв`язку – телефон 1: НОМЕР_2 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші відомості: 23/05/1973 – дата народження. Дата та номер запису про проведення державної реєстрації – 12.02.2018, номер запису: 22690000000015475. ФОП ОСОБА_1 як платник єдиного внеску взята на облік Головним управлінням ДПС у Полтавській області.
Вищезазначене підтверджується наявною в матеріалах справи копією детальної інформації про фізичну особу-підприємця з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, надану в якості доказів відповідачами по справі.
Відповідач-1: Полтавська філія Полтавського обласного центру зайнятості - у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно зі статтею 43 Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
Відповідач-2: Полтавський обласний центр зайнятості - у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно зі статтею 43 Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
Позивач у своїй позовній заяві зазначає: - «25.06.2024 на адресу Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості мною був направлений запит про отримання копії відповідних документів. Відповідач отримав мій запит 29.06.2024, про що свідчить відповідні дані з електронної бази АТ «Укрпошта».».
Як встановлено судом та підтверджується наявною в матеріалах справи копією фіскального чеку, позивачем 25.06.2024 було здійснено відправлення №8511308777395 АТ «Укрпошта» з відділення АТ «Укрпошта», ВПЗ Костянтинівка 13, АДРЕСА_3 , яким було надіслано рекомендований лист до Центру зайнятості 36039 Полтава.
За трекінгом по №8511308777395 на сайті - https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html, судом було перевірено інформацію про надсилання рекомендованого листа позивачем відповідачу-1 та за посиланням за зазначеним номером зазначається, що «Дані про відправлення за номером 8511308777395 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.».
Відповідач-1 у своєму відзиві зазначив: - «В той же час, 27.06.2024 до Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості надходило звернення лише від суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суб`єкт господарювання зареєстрований в м. Полтава (додаток 1)) від 24.06.2024 і за наслідками розгляду якого, відповідачем у місячний термін надано відповідь за вих. № 1650/0314 від 26.07.2024 та цього ж дня направлено її підприємцю (додаток 2)».
Слід зауважити, що суд в своїй ухвалі від 01 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - залишив без руху та надав позивачеві строк для надання до суду: приведені у відповідність позовні вимоги зазначені в резолютивній частині позовної заяви відповідно до наданих доказів або ж надати докази відповідно до заявлених позовних вимог, а саме: копію листа з зазначенням  у ньому адресата, до якого було надіслано відповідне звернення, та надати відповідну копію цього листа-звернення із зазначенням порушених питань у ньому; докази надіслання рекомендованого листа до Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості.
Станом на час розгляду цієї справи по суті, цих даних, а саме самого звернення від 25.06.2024 позивачем на адресу суду надано не було, таким чином ідентифікувати, яке саме звернення (порушені питання зазначені у ньому) та ким саме було надіслано чи ОСОБА_1 як фізичною особою, чи Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на адресу відповідача-1, у суду немає можливості.
Суд вважає необхідним зазначити, що в постанові від 23.12.2024 по справі №200/5344/24 Перший апеляційний адміністративний суд зазначив, що: - «Не погодившись із вищевказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідач (який зазначений в позові), у своєму відзиві вказав на отримання листа, факт отримання не є спірним.
Зазначає, що відповідачем підготовлено та направлено відповідь на звернення.
Та вказує, що спірним питанням в даній справі є саме адреса, за якою відповідач мав направити вищевказану відповідь.».
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що мова йде про лист надісланий Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 за датою – 24.06.2024, на який Полтавською філією Полтавського обласного центру зайнятості було надано відповідь від 26.07.2024 №1650/0314 та надіслано ФОП ОСОБА_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною копією листа ФОП ОСОБА_1 , відповіді відповідача-1 від 26.07.2024 та квитанцією АТ «Укрпошта» №3603401997382 від 26.07.2024.
В даному випадку та з урахуванням зазначеного у постанові Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/5344/24 від 23.12.2024, що спірним питанням та підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом позивача була адреса, за якою відповідач мав направити вищевказану відповідь.
Відповідачем-2 в якості доказів до відзиву на позовну заяву були надані довідка Начальника відділу організаційної роботи Полтавського обласного центру зайнятості від 29.01.2025 №16/09-2/239-25 в якій зазначено, що до Полтавського обласного центру зайнятості звернення від громадянки ОСОБА_1 , як фізичної особи та від ФОП ОСОБА_1 в 2024 році не надходили, в тому числі і звернення від 24.06.2024 (25.06.2024), відправлене засобами Укрпошти рекомендованим листом №851130877395.
Полтавською філією Полтавського обласного центру зайнятості була надана довідка від 03.02.2025 №16/46/201-25, в якій було зазначено, що до Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості звернення від громадянки ОСОБА_1 , як фізичної особи в 2024 році не надходили.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Стаття 1 Закону України «Про звернення громадян» гарантує, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За визначенням ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Зокрема, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про звернення громадян», до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Стаття 5 Закону України «Про звернення громадян» передбачає вимоги до звернення.
Зокрема, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення може бути усним чи письмовим.
Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Стаття 15 Закону України «Про звернення громадян» регламентує питання щодо розгляду заяв (клопотань) громадян.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Стаття 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачає права громадянина при розгляді заяви чи скарги, а саме громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
знайомитися з матеріалами перевірки;
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» встановлені обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг
Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Згідно вимог ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
При цьому, відповідно до ст. 24 Закону України «Про звернення громадян», особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.
Таким чином, кожен громадянин має право звернутись до уповноваженого органу із заявою про сприяння в реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів або повідомити про порушення чинного законодавства. Зазначеному праву кореспондує обов`язок державного органу, органу місцевого самоврядування, до якого надійшло таке звернення, об`єктивно та вчасно його розглянути, надати вмотивовану відповідь у строки, встановленні статтею 20 Закону №393/96-ВР, і повідомити про наслідки такого розгляду. При цьому названий Закон встановлює, що розгляд звернення має здійснювати орган, до повноважень якого належить вирішення порушеного у зверненні питання, та якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до їх повноважень, воно пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється особу, яка подала звернення.
Відповідно до п.1 Наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 16.12.2020  № 2663, яким затверджено Положення про Державну службу зайнятості (далі Положення), Державна служба зайнятості (далі - Служба) є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством економіки України (далі - Мінекономіки).
Пунктом 2 Положення визначено, що служба складається з Державного центру зайнятості, регіональних центрів зайнятості - Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості та їх філій, закладу післядипломної освіти «Центр підвищення кваліфікації служби зайнятості», закладів професійної (професійно-технічної) освіти Державної служби зайнятості, інших закладів освіти Державної служби зайнятості (далі - заклади освіти Служби), а також підприємств, установ, організацій, утворених Службою.
Пунктом 3 Положення визначено, що служба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України та Мінекономіки, рішеннями правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд), іншими нормативно-правовими актами та цим Положенням.
Судом було встановлено, що від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 24.06.2024 на адресу Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості була надіслана заява, яка була отримана відповідачем 27.06.2024, про що свідчить у правому нижньому куті прямокутний штамп, в якому зазначено вхідний №852/16/46/2-24.
На зазначену заяву Полтавською філією Полтавського обласного центру зайнятості ФОП ОСОБА_1 було надано відповідь від 26.07.2024 №1650/0314, яку було надіслано на адресу реєстрації позивача як суб`єкта підприємницької діяльності – 36000, Полтавська область, м. Полтава, вул. Європейська, будинок 21 офіс 4, що підтверджується копією відповіді та копією детальної інформації про Фізичну особу підприємця з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом зазначає в позовній заяві: - «Згідно статті 20 закону України «Про звернення громадян»: «Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів». До теперішнього часу, відповідну письмову відповідь на моє звернення, відповіді на адресу мого листування на мою адресу не направив, що вважаю грубим порушенням моїх прав.» та просить суд: - визнати дії Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості щодо не направлення за адресою її листування відповіді на письмове звернення від 24.06.2024 незаконними, та як похідна позовна вимога, зобов`язати Полтавську філію Полтавського обласного центру зайнятості направити за адресою її листування відповідь на її письмове звернення від 24.06.2024.
Слід зауважити, що в даному випадку спірним питанням яке виникло між позивачем та відповідачем-1 є не відсутність наданої відповіді на звернення позивача як такої, а саме стосовно адреси, куди було надіслано цю відповідь відповідачем-1.
Вищенаведене також підтверджується зазначеним у постанові Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/5344/24 від 23.12.2024 – «Не погодившись із вищевказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідач (який зазначений в позові), у своєму відзиві вказав на отримання листа, факт отримання не є спірним. Зазначає, що відповідачем підготовлено та направлено відповідь на звернення. Та вказує, що спірним питанням в даній справі є саме адреса, за якою відповідач мав направити вищевказану відповідь.».
В даному випадку з урахуванням приписів Закону України «Про звернення громадян» та відповідно до своїх функціональних обов`язків, Полтавською філією Полтавського обласного центру зайнятості було надано відповідь від 26.07.2024 на звернення фізичної особи підприємця ОСОБА_1 від 24.06.2024 (дата отримання відповідачем-1 від 27.06.2024), тобто у межах місячного строку, як передбачено ст.20 Закону.
Суд зауважує, що приписи Закону України «Про звернення громадян» не містять застережень щодо безумовної адреси, на яку слід надавати відповідь.
В даному випадку слід зазначити, що з наявної в матеріалах справи копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим Новоазовським РВ УМВС України в Донецькій області від 16.12.1999, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою – АДРЕСА_4 .
З наявної в матеріалах справи копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.01.2017 №55372, фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 – АДРЕСА_2 .
Доказів того, що фактичне місце проживання/перебування або офіційно зареєстрованої адреси ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 , позивачем на адресу суду не надано та матеріали справи не містять цих доказів.
Суд зазначає, що згідно статті 1 ч.1 абз.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (стаття 4 ч. 1, 2 Закону). Частиною першою статті 5 Закону визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509, зі змінами, регулює як механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так і облік даних про внутрішньо переміщених осіб, включених до Єдиної інформаційної бази, у тому числі, містить дані про фактичне місце проживання/перебування таких осіб, які по суті являють собою реєстрацію фактичного місця проживання/перебування цих осіб у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, на якій була проведена реєстрація місця проживання/перебування осіб до їх переселення до інших регіонів країни.
У зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
В свою чергу, в даному випадку мало місце звернення не фізичної особи ОСОБА_1 , а Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , та питання, порушені нею у заяві, виключно стосувалися її підприємницької діяльності.
Державна реєстрація фізичної особи-підприємця проводиться відповідно до норм Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження фізичної особи-підприємця (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою-підприємцем) (пункт 5 частини четвертої статті 9 Закону № 755).
Пунктом 45.1 статті 45 Податкового кодексу України визначено, що податковою адресою платника податків – фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків – фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Згідно з пунктом 65.1 статті 65 Податкового кодексу України, взяття на облік фізичних осіб-підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з ЄДР, наданих державним реєстратором згідно із Законом № 755.
Взяття на облік здійснюється без подання будь-яких документів, у т.ч. документів, якими підтверджується місце проживання такої фізичної особи.
Отже, основне місце обліку та податкова адреса ФОП визначається за місцезнаходженням, зазначеним в ЄДР.
Судом встановлено, що за даними ЄДР місце знаходження ФОП ОСОБА_1 – АДРЕСА_1 , на яку й було надіслано відповідачем-1 відповідь на заяву.
Слід зауважити, що матеріали справи не містять доказів наданих позивачем щодо іншої адреси, за якою вона зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності.
В даному випадку слід констатувати, що надіслання відповідачем-1 на іншу адресу, ніж зазначену «для листування», вмотивованої відповіді на звернення позивача жодним чином не порушує її прав та не має для неї жодних наслідків.  
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Полтавська філія Полтавського обласного центру зайнятості при наданні відповіді та її надсилання за адресою реєстрації фізичної особи підприємця ОСОБА_1 діяв у порядку та в межах чинного законодавства України.
Суд першої інстанції вірно вважав, що у спірних правовідносинах відповідачем-1 не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.
З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд уважає такі вимоги недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року у справі № 200/5344/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 04 вересня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                                   І. В. Сіваченко

                                                                                                              А. А. Блохін

                                                                                                              І. Д. Компанієць