30.06.25
22-ц/812/911/25
Провадження № 22-ц/812/911/25         

П О С Т А Н О В А 
іменем України

23 червня 2025 року                                                м. Миколаїв
справа № 490/10011/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О., 
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 20 березня 2025 року суддею Чаричанським П.О. в приміщенні цього ж суду, (повний текст складено 26 березня 2025 року), у цивільній справі за позовом 
ОСОБА_1 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 
про стягнення боргу, 
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 32 350, 63 грн переданих за договором про надання послуг.
Позивач зазначав, що 15.02.2022 року уклав з ФОП ОСОБА_2 . Договір про надання послуг, відповідно до якого доручив їй та надав виключні права здійснити повний комплекс необхідних інформаційно-консультативних, юридичних дій по підготовці документів та оформленню договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 721 650 грн, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення договору становить 25 500 доларів США. Вартість послуг склала 28 300 грн, що було еквівалентним 1 000 доларів США. При підписанні цього договору позивач надав відповідачці 500 доларів США, що було еквівалентним 14 150 грн. Іншу частину коштів згідно умов договору зобов`язався сплатити при підписанні Договору купівлі-продажу.
На виконання Договору про надання послуг між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 15.02.2022 року було укладено Попередній договір про укладання договору купівлі-продажу житлової квартири АДРЕСА_2 .
Однак, 24.02.2022 року розпочалась збройна агресія рф проти України, в зв`язку з чим договір купівлі-продажу квартири не був укладений.
У зв`язку з неукладенням договору купівлі-продажу  ОСОБА_1 просив стягнути з відповідачки 748,48 доларів США, що на дату звернення з позовом є еквівалентом 32 350, 63 грн, з яких еквівалент 500 доларів США - сума отриманого авансу, а 248,84 доларів США - проценти за безпідставне користування авансом.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначав, що між сторонами дійсно був укладений зазначений договір та ним визначені вказані позивачем умови. Однак, сплачені ОСОБА_1 кошти за договором не є безпідставно отриманими відповідачкою, а є сплаченими за надані послуги, а саме – за надання інформаційно-консультативних та юридичних дій. Доказом того, що ці послуги були надані позивачу є укладення 15.02.2022 року попереднього договору купівлі-продажу квартири. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що грошові кошти в розмірі 500 доларів США, які ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 є платою за інформаційно-консультативні та юридичні дії, які ОСОБА_2 йому надала, що в подальшому стало підставою для укладення Попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу житлової квартири від 15.02.2022 року.
Посилання позивача на статтю 1212 ЦК України суд вважав безпідставним, оскільки передані кошти є платою за укладеним між сторонами договором тому не можуть вважатись безпідставно отриманими.
Також суд вважав оціночними судження позивача про те, що надані відповідачкою послуги не коштують 500 доларів США.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апелянт посилався на те, що предметом договору про надання послуг є здійснення, тобто надання у повному обсязі обумовлених послуг, а не послуги, які були надані до укладення попереднього договору купівлі-продажу квартири. Сплачені 500 доларів є авансом за майбутні дії з оформлення (укладення) основного, а не попереднього договору купівлі-продажу.
Також апелянт зазначав, що він сам знайшов квартиру, сам домовився про її огляд, натомість від відповідачки він отримав недостовірну інформацію про квартиру, його запевняли що він може придбати квартиру швидко оскільки усі документи для цього готові. Проте пізніше виявилось, що у квартирі зареєстрована неповнолітня дитина і вирішення цього питання буде тривалим, оскільки доведеться чекати приїзду з-за кордону батька дитини.
При цьому агентство зобов`язалось здійснити повний комплекс необхідних інформаційно-консультативних, юридичних дій по підготовці та оформленню договору купівлі-продажу.
Показ квартири відбувся до підписання договору про надання послуг, тому неможливо вважати що ці дії обумовлені договором.
Після укладення договору про надання послуг відповідачкою жодних дій не вчинялось, отже за відсутності акту виконаних робіт/наданих послуг сплачені кошти не можуть вважатись оплатою за договором.
Узагальнені доводи інших учасників 
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
2.Мотивувальна частина
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб – 32 350, 63 грн, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.
Відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України  у випадках, коли розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що 15.02.2022 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання послуг. 
Відповідно до п.1.1 Даного Договору Замовник доручає і надає виключні права виконавцеві здійснити повний комплекс необхідних інформаційно-консультативних, юридичних дій по підготовці документів та оформленню договору купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 721 650 грн, що в еквіваленті по курсу банку НБУ на день укладення договору становить 25 500 доларів США. 
Згідно розділу 3 Договору про надання послуг від 15.02.2025 року загальна вартість послуг становить 28 300 грн, що еквівалентно 1 000 доларів США. При підписанні договору замовник сплачує виконавцю грошові кошти в розмірі 14150 грн, що еквівалентно 500 доларів США. Вказані кошти є авансовим платежем і не підлягають поверненню замовнику. Замовник зобов`язується при підписанні Договору купівлі-продажу сплатити виконавцю в будь-якій зручній для нього формі грошові кошти в розмірі 14 150 грн, що еквівалентно 500 доларів США, за фактом передачі нотаріусу документів для оформлення договору купівлі-продажу.
На виконання п.1.1 Договору про надання послуг між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу житлової квартири від 15.02.2022 року. Відповідно до п.1.1 Попереднього договору у строк до 15.04.2022 року продавець ( ОСОБА_3 ) зобов`язується передати у власність покупця ( ОСОБА_1 ) з укладенням договору купівлі-продажу, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити однокімнатну квартиру, загальною площею 42,5 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 
На підтвердження своїх намірів ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 передоплату у вигляді гарантійної суми 500 доларів США, а залишкову суму 25000 доларів США зобов`язався передати під час підписання основного договору (пункт 5 Попереднього договору).
Позиція апеляційного суду
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Стаття 627 ЦК України визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За приписами частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.
Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
У справі, яка переглядається, встановлено, що згідно пункту 1.1 укладеного між сторонами Договору про надання послуг замовник доручає і надає виключні права виконавцеві здійснити повний комплекс необхідних інформаційно-консультативних, юридичних дій по підготовці документів та оформленню договору купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 721 650 грн, що в еквіваленті по курсу банку НБУ на день укладення договору становить 25 500 доларів США. 
На виконання пункту 1.1 Договору про надання послуг 15.02.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу житлової квартири. При цьому продавець ОСОБА_3 зобов`язалась у строк до 15.04.2022 року передати у власність покупця ОСОБА_1 зазначену вище квартиру з укладенням договору купівлі-продажу.
Однак, як зазначає позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві укладення договору купівлі-продажу квартири не відбулося у зв`язку з початком 24.02.2022 року російської збройної агресії проти України, а не через невиконання відповідачкою ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором про надання послуг.
При цьому колегія суддів також враховує, що за договором про надання послуг ОСОБА_2 повинна була «здійснити повний комплекс необхідних інформаційно-консультативних, юридичних дій по підготовці документів та оформленню договору купівлі-продажу квартири». Отже, сторони договору при його укладенні не конкретизували які саме інформаційно-консультативні, юридичні дії по підготовці документів та оформленню договору купівлі-продажу повинна була здійснити ОСОБА_2 . 
За таких обставин апеляційний суд не вбачає невиконання відповідачкою умов договору. 
Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).
Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Таким чином колегія суддів вважає недоведеними належними та допустимими доказами позовні вимоги ОСОБА_1 щодо невиконання відповідачкою ОСОБА_2 умов договору про надання послуг від 15.02.2022 року. 
З огляду на вище викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з повним з`ясуванням обставин справи, є правильним та обґрунтованим.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.
Відповідно статті 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня  ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        Н.О.Тищук
Судді:                                                І.В.Лівінський
       Н.О.Шаманська                        
---------------------------------
Повний текст постанови виготовлено 30 червня 2025 року