СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року                                 м. Харків                        Справа № 913/102/25  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Крестьянінов О.О.
за участю секретаря судового засідання Фурсової А.М.
за участю представників: 
позивача – Кемінь В.В.,адвокат за довіреністю №96 від 26.08.2024
відповідача –не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ (вх.№1272 Л/2 від 02.06.2025)
на рішення Господарського суду Луганської області від 21.05.2025 у справі №913/102/25 (повне рішення складено 21.05.2025, суддя Смола С.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ,
до Сватівської районної ради Луганської області, м. Сватове, Луганської області,
про стягнення 668 617,29 грн, 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 18.03.2025 через систему "Електронний суд" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Сватівської районної ради Луганської області про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу від 04.11.2021 №11-1035/21-БО-Т у сумі 400 937,78 грн, пені за період з 16.03.2022 по 15.10.2022 у сумі 80         089,50 грн, 3% річних за період з 16.03.2022 по 09.03.2025 у сумі 35  351,44 та інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по січень 2025 року в сумі 152  617,29 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Сватівською міською радою зобов`язань за договором постачання природного газу від 04.11.2021 №11-1035/21-БО-Т у частині своєчасної сплати поставленого в січні–лютому 2022 року природного газу у зв`язку з чим, відповідно до п.7.2 договору позивачем нарахована пеня за період з 16.03.2022 по 15.10.2022 у сумі 80 089,50 грн, а також згідно ст.625 Цивільного кодексу України – 3% річних за період з 16.03.2022 по 09.03.2025 у сумі 35351,44 грн та інфляційні втрати за період з квітня 2022 року по січень 2025 року в сумі 152 238,57 грн.
Рішенням господарського суду Луганської області від 21.05.2025 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Сватівської районної ради Луганської області відмовлено повністю. Судові витрати зі сплати судового збору покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".
Мотивуючи рішення суд першої інстанції, проаналізувавши умови договору постачання природного газу від 04.11.2021 №11-1035/21-БО-Т, порядок та строки розрахунків за договором, вважав, що позивачем доведено факт споживання у спірний період відповідачем природного газу на загальну суму 892101,77 грн. Судом також враховано, що у період з 29.11.2021 по 14.08.2024 відповідач спожитий у листопаді 2021 року –  грудні 2021 року природний газ оплатив повністю в сумі 402  252,49 грн та частково оплатив газ, поставлений у січні 2022 року в сумі 88911,50 грн; заборгованість Сватівської районної ради перед ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг” за поставлений у січні-лютому 2022 року природний газ за договором від 04.11.2021 №11-1035/21-БО-Т складає 400      937,78 грн.  
Разом з цим, як встановлено судом, позивачем пред`явлено позов до Сватівської районної ради, з якою 04.11.2021 був укладений відповідний договір №11-1035/21-БО-Т постачання природного газу. Втім, за висновком суду, як на момент звернення позивача з позовом до суду, так і на момент розгляду справи повноваження Сватівської районної ради Луганської області тимчасово здійснює Сватівська районна державна адміністрація Луганської області-районна військова адміністраціяв силу положень Закону України “Про правовий режим воєнного стану” та Указу Президента України від 24.02.2022 №68/2022 "Про утворення військових адміністрацій".       За таких підстав суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважав, що Сватівська районна рада є неналежним відповідачем у справі.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" не погодилось із рішенням Господарського суду Луганської області від 21.05.2025, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 21.05.2025 у справі №913/102/25, щодо відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг " про  стягнення у загальній сумі 668 617,29 грн, у тому числі: основний борг у сумі 400 937,78 грн;  пеня у сумі 80 089,50 грн;  три проценти річних у сумі 35351, 44грн;  інфляційні втрати у сумі 152 238,57 грн;
- прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "ГК "Нафтогаз України" щодо стягнення основного боргу у сумі 400 937,78 грн; пені у сумі 80 089,50 грн; 3% річних у сумі 35 351,44 грн; інфляційні втрати у сумі 152 238,57 грн, у стягненні яких було відмовлено,  задовольнити; 
- судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 8023,41 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 12 035,12 грн покласти на відповідача - Сватівську районну раду Луганської області у справі №913/102/25;
- розглянути справу №913/102/25 у суді апеляційної інстанції за участі представника позивача.
В обґрунтування апеляційної скарги наводить такі доводи:
- судом неправильно застосовані норми матеріального права, а саме, приписи ст. 58, ст. 61 Конституції України, ч.3 ст.15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»;
- суд першої інстанції не з`ясував чи зареєстровано в Єдиному державному реєстрі Сватівську районну державну адміністрацію Луганської області - районна військова адміністрація, яка дата реєстрації та код ЄДРПОУ. Після аналізу даних Єдиного державного реєстру позивач не зміг знайти зареєстровану Сватівську районну державну адміністрацію Луганської області-районна військова адміністрація та її код ЄДРПОУ. В той же час, у постанові Верховного Суду від 08.10.2024 № 911/1244/23, на яку послався суд першої інстанції,  встановлено, що 24.03.2022 проведено державну реєстрацію створення юридичної особи - Гостомельської селищної військової адміністрації, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію від 24.03.2023 № 1010391020000000956, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Тобто, справа № 911/1244/23 має суттєві відмінності із справою №913/102/25, а тому суд першої інстанції безпідставного послався на вказану практику Верховного Суду;
- саме відповідач, а не Сватівська районна державна адміністрація Луганської області-районна військова адміністрація, був стороною в договорі, споживав газ та не виконав умови договору щодо розрахунків за поставлений газ. Тому, до спірних відносин повинні застосовуватись норми законодавства та умови договору, що діяли у період існуючих відносин;
-  суд першої інстанції неправильно здійснив тлумачення ч.3 ст.15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», встановивши, що стягнення коштів за рішенням суду повинно відбуватися не з відповідача (сторони) Договору, а зі Сватівської районної державної адміністрації Луганської області-районної військової адміністрації; ч.3 ст.15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не передбачає передачу повноважень військовій адміністрації щодо розрахунків по договору на підставі рішення суду, адже такі кошти на виконання рішення суду стягуються в безспірному порядку з казначейських рахунків відповідача, тобто військова адміністрація не буде реалізовувати жодних повноважень при виконанні рішення суду;
- враховуючи принцип індивідуальної відповідальності та принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, саме Сватівська районна рада Луганської області є стороною у договорі та не виконала його умови, тобто є відповідачем; згідно з ЄДР відповідач не припинив свою діяльність та не реорганізувався, а договірні відносини між позивачем та відповідачем відбувалися до внесення змін в законодавство через військовий стан. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Луганської області від 21.05.2025 у справі №913/102/25. Призначено розгляд справи на 16.07.2025. Встановлено сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 15 днів з дня вручення даної ухвали. Витребувано у Господарського суду Луганської області матеріали справи №913/102/25.
Сватівська районна рада Луганської області  правом на подання відзиву не скористалась.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025, у зв`язку із відпусткою судді Мартюхіної Н.О., для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.
В судовому засіданні 16.07.2025, що відбувалось в режимі відеоконференції, представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати. 
Представник Сватівської районної ради Луганської області в судове засідання не з`явився, про причини нез`явлення суд не повідомив, про час, день та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. 
Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи належне повідомлення судом сторін про призначене судове засідання, зважаючи на те, що явка сторін у судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представника Сватівської районної ради Луганської області.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України,  перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила таке. 
Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами 04.11.2021 між ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг”, як постачальником та Сватівською районною радою Луганської області, як споживачем, був укладений договір постачання природного газу №11-1035/21-БО-Т, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п.1.1 договору). 
Згідно з п.1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб.
У п.1.3 договору передбачено, що за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України).
Відповідно до п.2.1 договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року (включно) в кількості 139,500 тис. куб. м.  
Відповідно до п.5.1 договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: – 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов пп.3.5.4 п.3.5 цього договору. Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
Згідно з п.7.2 договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п.5.1 та/або строків оплати за п.8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Пунктом 13.1 договору передбачено, що даний договір набирає чинності з дати його укладення і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 включно, а в частині розрахунків – до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору. Цей договір може бути підписаний також електронними цифровими підписами (ЕЦП) уповноважених представників сторін з урахуванням вимог чинного законодавства.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору позивач протягом листопада 2021 року – лютого 2022 року передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 892      101,77 грн. Відповідач повністю оплатив поставлений у листопаді 2021 року –  грудні 2021 року в сумі 402     252,49 грнта частково поставлений у січні 2022 року в сумі 88      911,50 грн. Решта коштів відповідачем не сплачена, що і стало підставою звернення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до суду про стягнення з Сватівської районної ради Луганської області заборгованості за договором постачання природного газу від 04.11.2021 №11-1035/21-БО-Т у сумі 400    937,78 грн, пені за період з 16.03.2022 по 15.10.2022 у сумі 80 089,50 грн, 3% річних за період з 16.03.2022 по 09.03.2025 у сумі 35 351,44 та інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по січень 2025 року в сумі 152   617,29 грн.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги у справі пред`явлено до Сватівської районної ради Луганської області, яка є стороною договору постачання природного газу №11-1035/21-БО-Т від 04.11.2021, укладеного з ТОВ "Газопостачальна компанія  “Нафтогаз Трейдинг”. 
Рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позову відмовлено з підстав пред`явлення позовних вимог до відповідача, якого у даній справі суд першої інстанції вважав неналежним,   є предметом апеляційного перегляду. 
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає таке.
Згідно з частиною першою      статті 16 ЦК Україниособа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини третьої статті      12      та частини першої статті81 ЦПК України      кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу Україниу справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
Статтею 45 Господарського процесуального кодексу Українипередбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені устатті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 рокуу справі № 910/17792/17, провадження № 12-280 гс 18). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.
Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
Частиною 2 статті 48 ГПК України встановлено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Виходячи з наведеного, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі         № 570/3439/16-ц         (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі №520/17304/15-ц (пункт 63)).
З урахуванням принципу диспозитивності господарського судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19).
За власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача (наведену правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1-4 ст. 13 ГПК України)
Як вбачається з матеріалів справи позивачем до суду було подано заяву від 20.03.2025 (вх. №286/25, а.с. 39), в якій він просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказане клопотання задоволено судом першої інстанції ухвалою від 24.03.2025, якою позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Разом з цим, з відповідним клопотанням про заміну неналежного відповідача позивач до суду першої інстанції не звертався. Суд першої інстанції в силу приписів процесуальних норм  не мав права за власною ініціативою здійснювати заміну первісного відповідача належним відповідачем. 
Щодо висновків суду першої інстанції, які покладено в основу оскаржуваного рішення в частині визначення суб`єктного складу сторін, то судом першої інстанції встановлено, що відповідачем у справі позивач визначив  Сватівську районну раду, з якою 04.11.2021 був укладений відповідний договір №11-1035/21-БО-Т постачання природного газу.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим  Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває на даний час.
Указом Президента України від 24.02.2022 №68/2022 “Про утворення військових адміністрацій” утворено на базі існуючих районних державних адміністрацій відповідні районні військові адміністрації. 
У зв`язку з утворенням районних військових адміністрацій відповідні районні державні адміністрації та голови таких адміністрацій набувають статусу відповідних районних військових адміністрацій та начальників таких військових адміністрацій.
Колегія суддів зазначає, що зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначено      Законом України «Про правовий режим воєнного стану» (далі  - Закон).
Так, згідно з частиною 1статті 4 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.
Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування (ч. 2 ст. 4 Закону).
Відповідно до ч. 4 ст. 4  Закону у районі, області військові адміністрації утворюються у разі нескликання сесії відповідно районної, обласної ради у встановлені      Законом України      "Про місцеве самоврядування в Україні" строки або припинення їх повноважень згідно із законом, або для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку. У разі прийняття рішення про утворення районних, обласних військових адміністрацій їх статусу набувають відповідно районні, обласні державні адміністрації, а голови районних, обласних державних адміністрацій набувають статусу начальників відповідних військових адміністрацій.
Загальне керівництво діяльністю військових адміністрацій населених пунктів здійснюють керівники відповідних районних державних адміністрацій або начальники районних військових адміністрацій (у разі їх утворення).
Частиною 3 статті 10       Закону України “Про правовий режим воєнного стану” встановлено «Неприпустимість припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану`встановлено, що у разі утворення обласної та/або районної військової адміністрації на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування, у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області або у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України відповідного рішення: 1) повноваження такої обласної та/або районної ради здійснюють відповідні обласні та районні військові адміністрації;2) виконавчий апарат такої районної та обласної ради підпорядковується начальнику відповідної військової адміністрації; 3) відповідні районні та обласні ради не здійснюють свої повноваження; 4) комунальні підприємства, установи та організації, засновані на базі майна спільної власності територіальних громад району або області, підпорядковуються відповідній військовій адміністрації; 5) управління об`єктами спільної власності територіальних громад таких району та/або області здійснюється начальником відповідної районної та/або обласної військової адміністрації; 6) призначення осіб на посади та звільнення з посад, які здійснюються начальником районної військової адміністрації, погоджуються з начальником відповідної обласної військової адміністрації; 7) начальник обласної військової адміністрації, начальник районної військової адміністрації за погодженням з начальником відповідної обласної військової адміністрації може увільняти від виконання посадових обов`язків працівників виконавчого апарату такої районної та/або обласної ради (для таких працівників оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду).
Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування.
Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що військові адміністрації у своїй діяльності керуються      Конституцією України, законами України      "Про оборону України",      "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію",      "Про критичну інфраструктуру", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. 
Повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Частиною 3 статті 15 Закону України  “Про правовий режим воєнного стану” встановлено, що районна, обласна військові адміністрації здійснюють на відповідній території повноваження, віднесені до їхньої компетенції цим Законом, а також у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України рішення, передбаченого      частиною третьою      статті 10 цього Закону, або у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області повноваження із:1) складання та затвердження відповідно районних, обласних бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання; розподілу переданих з державного бюджету коштів у вигляді дотацій, субвенцій відповідно між районними бюджетами, місцевими бюджетами міст обласного значення, сіл, селищ, міст районного значення;2) здійснення управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (крім вирішення питань відчуження, у тому числі шляхом приватизації, таких об`єктів за винятком передачі цілісних майнових комплексів та/або майна установ судово-медичної експертизи у державну власність); призначення і звільнення їх керівників;3) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (крім вирішення питань відчуження з комунальної власності земельних ділянок), тощо.
Начальник військової адміністрації: 1) забезпечує на відповідній території додержання      Конституції      і законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; 2) організовує роботу відповідної військової адміністрації та здійснює керівництво її діяльністю, несе персональну відповідальність за виконання військовою адміністрацією покладених на неї повноважень; 3) призначає на посади та звільняє з посад посадових і службових осіб, інших працівників відповідної військової адміністрації; 4) є розпорядником бюджетних коштів; 5) представляє відповідну військову адміністрацію та територіальну громаду у відносинах із державними органами, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, громадянами; 6) звертається до суду щодо визнання незаконними актів органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади; 7) укладає від імені територіальної громади, відповідної військової адміністрації договори згідно із законодавством, тощо (ч. 7 ст. 15 Закону).
Фінансування діяльності військових адміністрацій із виконання повноважень органів місцевого самоврядування здійснюється за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів, виконання інших функцій      за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 6      ст.  4 Закону).
Колегія суддів також зазначає, що частиною 2-1 статті 28  Закону “Про правовий режим воєнного стану” встановлено, що у разі введення воєнного стану в окремих місцевостях у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у день набрання чинності актом Президента України про утворення військової адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваженнярайонної ради, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах, - у разі утворення відповідної районної військової адміністрації.
Системний аналіз вищевикладених норм законодавства з урахуванням їх юридичних зв`язків дає колегії суддів підстави для висновку про те, що, відповідна військова адміністрація, у разі її утворення, зважаючи на покладені на неї повноваження, визначені положеннями статті 15 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", та визначені цим Законом особливості, виконує в період правового режиму воєнного стану повноваження відповідних районних, обласних державних адміністрацій (частина четверта статті 4 цього Закону). 
Положення вищезгаданих правових норм треба розуміти так, що умовами, за яких на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування, або упродовж іншого, передбаченого законом строку, зокрема:
повноваження відповідної обласної та/або районної ради здійснюють відповідні обласні та районні військові адміністрації;
їм підпорядковуються комунальні підприємства, установи та організації, засновані на базі майна спільної власності територіальних громад району або області;
управління об`єктами спільної власності територіальних громад таких району та/або області здійснюється начальником відповідної районної та/або обласної військової адміністрації;
районна, обласна військові адміністрації здійснюють на відповідній території управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (крім вирішення питань відчуження, у тому числі шляхом приватизації, таких об`єктів),
є утворення обласної та/або районної військової адміністрації та настання одночасно однієї з таких обставин:
тимчасова окупація адміністративного центру області;
оточення адміністративного центру області;
прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України відповідного рішення (мається на увазі рішення Парламенту, прийняте за поданням Президента України, про здійснення відповідними військовими адміністраціями повноважень обласних та/або районних рад відповідно до закону).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  адміністративним центром Луганської області є місто  Луганськ, яке відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією”, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376,  з 07.04.2014 і по теперішній час належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.
Місто Сіверськодонецьк, яке після окупації міста Луганська фактично було адміністративним центром Луганської області,  відповідно до вказаного вище Переліку з 25.06.2022 і по теперішній час також належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.
Судом першої інстанції також правомірно встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 №68/2022 "Про утворення військових адміністрацій"      на виконання      Закону України "Про правовий режим воєнного стану"      постановлено утворити на базі існуючих районних державних адміністраційвідповідні районні військові адміністрації. 
У зв`язку з утворенням районних військових адміністрацій відповідні районні державні адміністрації та голови таких адміністрацій набувають статусу відповідних районних військових адміністрацій та начальників таких військових адміністрацій (пункт 2 Указу Президента України).
Тобто, виходячи з наведених приписів п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №68/2022 відповідні районні військові адміністрації утворюються на базі вже існуючих районних державних адміністрацій та набувають статусу відповідних районних військових адміністрацій.
Таким чином, виходячи з приписів ч. 2-1 ст.  28  Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, враховуючи приписи ч. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №68/2022 про утворення на базі існуючих районних державних адміністрацій відповідних районних військових адміністрацій, колегія суддів вважає ґрунтовним висновок місцевого господарського суду про те, що Сватівська районна державна адміністрація Луганської області (КОД ЕДРПОУ 21758385) набула статусу військової адміністрації на період дії воєнного стану, а  повноваження Сватівської районної ради Луганської області тимчасово здійснює Сватівська районна державна адміністрація Луганської області-районна військова адміністрація.
Здійснивши правовий аналіз вищенаведених приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про правовий режим воєнного стану»  колегія суддів також вважає, що внаслідок утворення районної військової адміністрації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №68/2022 "Про утворення військових адміністрацій" до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області перешли відповідні публічно-владні повноваження, відповідні права та обов`язки органу місцевого самоврядування. Утворення військової адміністрації на базі Сватівської районної державної адміністраціі Луганської області припинило тимчасово повноваження Сватівської районної ради в силу приписів Закону України  “Про правовий режим воєнного стану”. В такому разі, повноваження Сватівської районної ради Луганської області тимчасово здійснює Сватівська районна державна адміністрація Луганської області-районна військова адміністрація, яка на цей час є органом, уповноваженим державою на здійснення повноважень у спірних правовідносинах та яка і є належним відповідачем за вимогами позивача, про що також обґрунтовано зазначив суд першої інстанції.
Колегія суддів також вважає, що у даному випадку, у зв`язку із тимчасовою заміною органу місцевого самоврядування як у публічно-владних повноваженнях, так і в бюджетних правовідносинах відбулось фактична заміна зобов`язальної сторони. Тому, з огляду на принцип інституційної безперервності влади в тому числі під час введення військового стану, який не звільняє орган місцевого самоврядування від обов`язку належного виконання договірного зобов`язання, саме військова адміністрація як єдиний розпорядник коштів місцевого бюджету відповідної територіальної громади на відповідній території несе боргові зобов`язання за договірними правовідносинами, які виникли між районною радою та суб`єктами господарювання до утворення відповідної військової адміністрації. 
Крім того, колегія суддів враховує, що утворення відповідних районних військових адміністрацій на базі існуючих районних державних адміністрацій не пов`язується законодавцем з необхідністю внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як новоутвореної юридичної особи. В свою чергу, судом першої інстанції досліджено інформацію Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - Сватівської районної державної адміністрації Луганської області (код ЄДРПОУ 21758385), яка в силу законодавства  в період правового режиму воєнного стану набула статусу військової адміністрації. 
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який вважав, що у зв`язку з окупацією міст Луганська та Сіверськодонецька Луганської області та набрання чинності Указом Президента України від 24.02.2022 №68/2022 “Про утворення військових адміністрацій”, тобто з 24.02.2022 повноваження Сватівської районної ради Луганської області тимчасово перейшли до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області-районної військової адміністрації, зокрема і щодо управління місцевим бюджетом, за рахунок якого фінансувалось виконання умов договору від 04.11.2021 №11-1035/21-БО-Т постачання природного газу;  як на момент звернення позивача з позовом до суду, так і на момент розгляду справи повноваження Сватівської районної ради Луганської області тимчасово здійснює Сватівська районна державна адміністрація Луганської області-районна військова адміністрація, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України  “Про правовий режим воєнного стану” та яка  в даному випадку є належним відповідачем за заявленими ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг” позовними вимогами.
З вищенаведеного вбачається неналежність обраного позивачем відповідача що, як зазначено вище, є самостійною підставою для відмови в позові.
Колегія суддів також вважає, що судом першої інстанції правомірно враховано у спірних правовідносинах висновок наведений у постанові Верховного Суду         у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.10.2024 у справі №911/1244/23.
Зокрема, у п.4.12 вказаної постанови у справі за позовом ТОВ "Холенд" до відповідачів 1) Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області та 2) Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області про стягнення заборгованості за договором підряду в сумі 4 182 486, 55 грн, Верховний Суд зауважив про те, що «колегія суддів з урахуванням положень чинного законодавства, зокрема, норм Закону України "Про військово-цивільні адміністрації", Закон України "Про правовий режим воєнного стану" та Указу Президента України від 21.03.2023 № 156/2022 "Про утворення військової адміністрації", яким постановлено утворити Гостомельську селищну військову адміністрацію, визнає правильним висновок судів попередніх інстанцій стосовно того, що з дня утворення Гостомельської селищної військової адміністрації діяльність Гостомельської селищної ради тимчасово (до моменту відновлення повноважень у зв`язку із скасування воєнного стану) зупинена, а тому позовна вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів 4 182 486, 55 грн основної заборгованості за договором, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України в частині стягнення з Гостомельської селищної ради».
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає висновки Господарського суду Луганської області, викладені в оскаржуваному рішенні від 21.05.2025 у справі №913/102/25 законними та  обґрунтованими. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні апеляційної скарги колегія суддів відмовляє.
Згідно зі ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.269, 275, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Луганської області від 21.05.2025 у справі №913/102/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 28.07.2025.

Головуючий суддя                                                                     В.В. Лакіза

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов