ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року 
м. Київ
справа №640/12922/21
адміністративне провадження № К/990/8952/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України про визнання нечинним рішення в частині, провадження у якій відкрито,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 (суддя Перепелиця А.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 (суддя-доповідач Карпушова О.В., судді: Губська Л.В., Епель О.В.), 
У С Т А Н О В И В:
I. Суть спору
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України (далі - відповідач) про визнання нечинним рішення в частині, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- визнати нечинним з моменту прийняття пункт 4.3 Положення про помічника адвоката, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 25.09.2015 № 113 (далі - Положення №113), такого змісту: « 4.3. Внесок за доповнення даних у Єдиному реєстрі адвокатів України про помічника адвоката становить 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день такої оплати»;
- визнати нечинним з моменту прийняття підпункт 6.1.2. Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 01.06.2018 №80 (далі - Положення №80), такого змісту: « 6.1.2. внесок за доповнення даних у ЄРАУ про стажиста адвоката у розмірі 50 відсотків 1 (однієї) мінімальної заробітної плати станом на день подання особою заяви про призначення стажування».
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вказані пункти є незаконними, оскільки РАУ в межах своїх повноважень позбавлена можливості приймати рішення, якими встановлювати обов`язок сплачувати внески, які не передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 
2.1. На думку позивача, саме щорічні внески є тією платою, яку мають сплачувати адвокати для забезпечення організаційної діяльності самоврядування, що включає обов`язок ведення Єдиного реєстру адвокатів України (далі - ЄРАУ). Запровадивши оскарженими рішеннями додаткову плату за внесення в ЄРАУ окремих відомостей відповідач по суті стягує подвійну плату за виконання одних і тих самих функцій, що не передбачено законом.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 у справі №640/12922/21 залишено без змін.
5. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що приписами статті 58 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено право на запровадження та формування певних внесків (плати) на утримання органів адвокатського самоврядування для їхнього належного та самодостатнього існування, за умови легальності джерел походження таких внесків. 
5.1. Також суд першої інстанції зазначив, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Однак позивач не навів жодних доказів щодо існування реального негативного впливу безпосередньо на його права, свободи чи інтереси, та що в нього виникло право на звернення до суду за їх захистом.
III. Провадження в суді касаційної інстанції
6. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , покликавшись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просив скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
7. Ухвалою від 10.04.2024 Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, щодо відсутності висновку Верховного Суду стосовно застосування пункту 6 частини першої статті 58 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у правовідносинах, що виникають у зв`язку з прийняттям органом адвокатського самоврядування рішення щодо встановлення окремої плати за доповнення відомостей у ЄРАУ про помічника/стажиста адвоката.
8. За доводами позивача, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не містить ані обов`язку сплати внеску за доповнення таких даних у ЄРАУ, ані права Ради адвокатів України встановлювати цей внесок на рівні підзаконних актів. До того ж, ОСОБА_1 наголосив, що саме за рахунок щорічного внеску здійснюється покриття витрат на адміністрування ЄРАУ. 
8.1. Позивач зауважив, що помічник адвоката має певні права і обов`язки, перебування особи у статусі помічника адвоката створює для неї пільгові умови набуття статусу адвоката, а тому належне оформлення особи помічником адвоката створює для неї відповідні правові наслідки. Так само проходження стажування особою є умовою набуття нею статусу адвоката і належне оформлення особи стажистом створює для неї правові наслідки. Тому, встановивши непередбачений законом внесок, Рада адвокатів України порушила права і свободи адвоката, помічника адвоката, стажиста і осіб, які бажають набути відповідні статуси і користуватися відповідними правами і свободами.
9. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначив, що оскаржувані пункт 4.3. Положення №113 та пункт 6.1.2 Положення №80 не можуть впливати на права, свободи та законний інтерес позивача, оскільки перебування особи в статусі стажиста адвоката або помічника адвоката є передумовою набуття статусу адвоката, а тому зазначені пункти не стосуються осіб, які набули статусу адвоката, якого позивач набув у 2020 році. Відповідач просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 залишити без змін.
10. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддя від 24.07.2025 було здійснено заміну судді ОСОБА_2. у зв`язку з його звільненням та визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Уханенко С.А., судді: Кашпур О.В., Радишевська О.Р.
11. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд виходить із такого.
IV. Установлені судами фактичні обставини справи
12. Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України рішенням від 25.09.2015 №113 затвердила Положення про помічника адвоката та рішенням від 01.06.2018 №80 затвердила Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
13. Зокрема, пунктом 4.3. Положення №113 передбачено, що внесок за доповнення даних у ЄРАУ про помічника адвоката становить 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день такої плати.
14. Пунктом 6.1.2 Положення №80 установлено, що особа, стосовно якої радою адвокатів регіону ухвалено рішення про призначення керівника стажування, видачу направлення на стажування, затвердження індивідуального плану стажування та строки подання поточних звітів, сплачує внесок за доповнення даних у ЄРАУ про стажиста адвоката у розмірі 50 відсотків 1 (однієї) мінімальної заробітної плати станом на день подання особою заяви про призначення стажування.
V. Позиція Верховного Суду
15. За приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
16. Відповідаючи на питання, поставлені перед судом касаційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд керується таким.
17. Предметом позову в цій справі є визнання протиправними і нечинними окремих пунктів Положення про помічника адвоката та Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, які встановлюють обов`язок сплати внесків за доповнення даних у ЄРАУ про помічника адвоката та стажиста адвоката.
18. Зважаючи на правову природу зазначених Положень, Верховний Суд вважає, що в цій справі позивачем оскаржуються окремі положення актів, які відповідають ознакам нормативно-правових, з огляду на таке.
19. Нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.
19.1. Нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує своєї дії фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням конкретних правовідносин.
19.2. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 9901/520/19.
20. З огляду на зазначені критерії Верховний Суд констатує, що Положення про помічника адвоката, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 25.09.2015 №113, та Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 01.06.2018 №80, є нормативно-правовими актами, оскільки такі видані Радою суддів України в межах повноважень, наданих частиною третьою статті 16 і частиною четвертою статті 10 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідно; встановлюють норми права (зокрема, обов`язок сплати внесків за доповнення даних у ЄРАУ про помічника адвоката та стажиста адвоката відповідно); регулюють суспільні відносини у сфері адвокатської діяльності та розповсюджують свою дію на відповідне коло осіб; носять загальний характер та підлягають довгостроковому та неодноразовому застосуванню.
20.1. Нормативно-правовий характер актів Ради адвокатів України підтверджується і їх обов`язковістю, визначеною частиною першої статті 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та, відповідно, підпадає під розуміння пункту 18 частини першої статті 4 КАС України, яким визначено, що: нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
21. Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень встановлює стаття 264 КАС України.
22. Відповідно до частин другої-третьої статті 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.
23. Поряд із цим, за приписами статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.
24. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
25. Позивач у цій справі, який є адвокатом (посвідчення №3454, видане 09.06.2020) і має право на заняття адвокатською діяльністю (свідоцтво серії ПТ №3454, видане 09.06.2020), звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та нечинним, зокрема, пункту 4.3 Положення про помічника адвоката, який встановлює обов`язок сплати внеску за доповнення даних у ЄРАУ про помічника адвоката.
26. Відповідно до пункту 4.5. Положення про помічника адвоката (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з цим позовом) платником внеску за доповнення даних у ЄРАУ про помічника адвоката є адвокат, адвокатське бюро чи адвокатське об`єднання, який/яке уклав/уклало трудовий договір (контракт) з помічником адвоката.
27. Отже, позивач є учасником урегульованих зазначеним пунктом Положення про помічника адвоката правовідносин, оскільки обов`язок щодо сплати внеску покладається саме на адвоката, у зв`язку з чим ОСОБА_1 має право на оскарження згаданого пункту, що спростовує висновки суду першої інстанції в цій частині.
28. Водночас Верховний Суд зауважує, що пункт 6.1.2. Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, який також оскаржується позивачем у цій справі, не розповсюджує свою дію на позивача та не порушує його права та інтереси з огляду на таке.
29. Оскаржений пункт 6.2.1. передбачає, що особа, стосовно якої радою адвокатів регіону ухвалено рішення про призначення керівника стажування, видачу направлення на стажування, затвердження індивідуального плану стажування та строки подання поточних звітів, сплачує внесок за доповнення даних у ЄРАУ про стажиста адвоката у розмірі 50 відсотків 1 (однієї) мінімальної заробітної плати станом на день подання особою заяви про призначення стажування.
30. Отже, платником зазначеного внеску є особа, яка має намір проходити стажування під керівництвом адвоката, що відповідно до положень статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є необхідною складовою (крім випадків, встановлених цим Законом) набуття права на заняття адвокатською діяльністю.
31. Однак Верховний Суд наголошує, що на момент звернення з цим позовом до суду ОСОБА_1 уже набув статусу адвоката (09.06.2020), а тому пункт 6.2.1. Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, встановлюючи обов`язок сплати внеску за доповнення даних у ЄРАУ про стажиста адвоката, не розповсюджує свою дію на позивача, а тому ОСОБА_1 не є учасником правовідносин, урегулюваних згаданим пунктом.
32. Ураховуючи приписи частини другої статті 264 КАС України, Верховний Суд уважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині визнання протиправним і нечинним пункту 6.2.1. Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, однак з мотивів, які наведені вище.
33. Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним і нечинним пункту 4.3. Положення про помічника адвоката, Верховний Суд зауважує про таке.
34. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI).
35. Відповідно до частини першої статті 2 Закону №5076-VI адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.
36. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування (частина третя статті 2 Закону №5076-VI).
37. Організаційною формою адвокатського самоврядування, з-поміж інших, є Рада адвокатів України (частина перша статті 46 Закону №5076-VI).
38. Відповідно до частин першої-другої статті 17 Закону №5076-VI Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
38.1. До Єдиного реєстру адвокатів України вносяться такі відомості:
1) прізвище, ім`я та по батькові адвоката;
2) номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер і дата прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (номер і дата прийняття рішення про включення адвоката іноземної держави до Єдиного реєстру адвокатів України);
3) найменування і місцезнаходження організаційної форми адвокатської діяльності, номери засобів зв`язку;
4) адреса робочого місця адвоката, номери засобів зв`язку;
5) інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю;
6) інші відомості, передбачені цим Законом.
39. Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи (частина четверта статті 17 Закону №5076-VI).
40. Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджується Радою адвокатів України (частина шоста статті 17 Закону №5076-VI).
41. Рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 №26 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України (далі - у редакції станом на дату звернення позивача до суду), відповідно до пункту 3.1. якого до ЄРАУ вносяться, окрім визначених Законом №5076-VI, також такі відомості:
41.1. інші відомості, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рішеннями Ради адвокатів України або внесення яких вимагається командами програмного забезпечення бази даних ЄРАУ, в тому числі відмітки про сплату внесків та електронна адреса, електронний варіант фотокартки адвоката, інформація про підвищення кваліфікації, які є обов`язковими для внесення адміністраторами ЄРАУ (пункт 3.1.6.); 
41.2. за заявою адвоката до ЄРАУ можуть бути внесені відомості щодо: додаткових адрес робочих місць, засобів зв`язку; помічників/стажистів адвоката; загального стажу адвокатської діяльності (на підставі документів, що підтверджують такий стаж, у тому числі довідки з КДКА регіону щодо роботи в колегії адвокатів до 1993 року); займаної посади в органах адвокатського самоврядування; займаної посади, членства в Комітетах при Національній асоціації адвокатів України; займаної посади, членства в комітетах при радах адвокатів регіонів; категорій ведення справ; нагород (почесних звань, відзнак тощо); адрес його офіційних сторінок в соціальних мережах; моделі та серійного номеру комп`ютерної техніки, що використовує адвокат; характеристик та відповідних серійних номерів носіїв інформації, які використовує адвокат в своїй діяльності; транспорту, який використовує адвокат; логотипу та/або найменування веб-сайту АО, АБ, в якому адвокат здійснює адвокатську діяльність тощо (пункт 3.1.7.). 
42. З аналізу зазначених норм убачається, що положення Закону №5076-VI передбачають перелік відомостей про адвоката, які обов`язково повинні бути внесені до ЄРАУ без подання окремої заяви та сплати додаткових внесків, водночас законодавство не забороняє вносити до ЄРАУ й додаткові відомості.
43. Так, норми Порядку ведення ЄРАУ, крім визначених Законом №5076-VI, також передбачають відомості, які можуть бути внесені до ЄРАУ за окремою заявою адвоката, у тому числі й відомості щодо помічника адвоката.
44. У продовження зазначеного Верховний Суд зазначає, що відповідно до положень статті 16 Закону №5076-VI адвокат може мати помічників з числа осіб, які мають повну вищу юридичну освіту. Помічники адвоката працюють на підставі трудового договору (контракту), укладеного з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, з додержанням вимог цього Закону і законодавства про працю. Помічник адвоката виконує доручення адвоката у справах, що знаходяться у провадженні адвоката, крім тих, що належать до процесуальних повноважень (прав та обов`язків) адвоката. Положення про помічника адвоката затверджується Радою адвокатів України.
45. Рішенням Ради адвокатів України від 25.09.2015 №113 затверджено Положення про помічника адвоката (далі - у редакції станом на дату звернення позивача до суду), яке визначає єдині засади організації, правовий статус та умови діяльності особи, яка займає посаду помічника адвоката, та регламентує умови і порядок використання адвокатами при здійсненні своєї професійної діяльності праці помічників.
46. Відповідно до пункту 3.1. Положення про помічника адвоката адміністратор бази даних ЄРАУ ради адвокатів регіону на Першому рівні вносить дані про помічника адвоката до ЄРАУ відповідно до Порядку ведення ЄРАУ, затвердженого Радою адвокатів України, після чого не пізніше ніж в 30-денний строк з дня внесення даних про помічника адвоката до ЄРАУ помічнику видається посвідчення помічника адвоката.
47. Адвокат, адвокатське бюро чи адвокатське об`єднання, які уклали трудовий договір з помічником адвоката (заявник), звертаються із заявою до ради адвокатів регіону про видачу посвідчення помічника адвоката та внесення відомостей про помічника адвоката до ЄРАУ (пункт 3.2. Положення про помічника адвоката).
48. До ЄРАУ вносяться відомості про помічників адвокатів, а саме: прізвище, ім`я, по батькові помічника адвоката; інші відомості, передбачені Законом №5076-VI та/або актами НААУ (пункт 3.16. Положення про помічника адвоката).
49. Запис в ЄРАУ щодо помічників адвоката вноситься до відомостей ЄРАУ у профайл адвоката, за яким такий помічник закріплений (пункт 3.17. Положення про помічника адвоката).
50. Положення пункту 3.5. Положення про помічника адвоката передбачають, що до заяви про внесення даних про помічника адвоката до ЄРАУ та видачу посвідчення помічника адвоката додаються, з-поміж іншого, копія квитанції або платіжного доручення з відміткою банківської установи про сплату внеску за внесення відомостей стосовно помічника адвоката до Єдиного реєстру адвокатів України.
51. Відповідно до пункту 4.3. Положення про помічника адвоката внесок за доповнення даних у ЄРАУ про помічника адвоката становить 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день такої оплати.
52. Таким чином, пункт 3.5. Положення про помічника адвоката встановлює додаткову плату за внесення відомостей про помічника адвоката до ЄРАУ та видачу посвідчення помічника адвоката, що здійснюється за окремою заявою адвоката чи адвокатського об`єднання, які уклали трудовий договір з помічником адвоката.
53. На переконання Суду, цей пункт стосується внесення додаткових відомостей до ЄРАУ та видачу посвідчення помічника адвоката, які не визначені законодавством як обов`язкові та внесення яких здійснюється за відповідну плату за бажанням заявника, що не суперечать нормам Закону №5076-VI.
54. Крім того, у контексті доводів касаційної скарги щодо фінансового забезпечення внесення відомостей про помічника адвоката до ЄРАУ шляхом сплати щорічних внесків адвокатів Верховний Суд уважає за необхідне зазначити про таке.
55. Відповідно до частини першої статті 58 Закону №5076-VI утримання органів адвокатського самоврядування може здійснюватися за рахунок:
1) плати за складання кваліфікаційного іспиту;
2) щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування;
3) відрахувань кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури на забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури;
4) добровільних внесків адвокатів, адвокатських бюро, адвокатських об`єднань;
5) добровільних внесків фізичних і юридичних осіб;
6) інших не заборонених законом джерел.
56. Водночас законодавство не забороняє адвокатському самоврядуванню самостійно визначати способи реалізації завдань адвокатського самоврядування та джерела їх фінансового забезпечення в межах правового поля.
56.1. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.06.2023 у справі №640/28126/20.
57. Розмір щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування визначається з урахуванням потреби покриття витрат на забезпечення діяльності рад адвокатів регіонів, Ради адвокатів України, Вищої ревізійної комісії адвокатури та ведення ЄРАУ  та не може перевищувати прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного календарного року (абзац 2 частини другої статті 58 Закону №5076-VI).
58. З аналізу вище зазначених положень Закону №5076-VI Суд констатує, що внесення обов`язкових відомостей до ЄРАУ здійснюється за рахунок щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування, частина яких спрямовується, зокрема, і на ведення ЄРАУ.
59. На противагу цьому внесення даних про помічника адвоката до ЄРАУ, які є необов`язковими в силу Закону №5076-VI та вносяться за бажанням заявника на підставі окремої заяви, фінансово не забезпечується рахунком щорічних внесків адвокатів.
60. Таким чином, ураховуючи надане пунктом 6 частини першої статті 68 Закону №5076-VI право адвокатського самоврядування на самостійне визначення джерел їх фінансового забезпечення, Верховний Суд констатує, що встановлення додаткової плати (внеску) за внесення відповідних відомостей до ЄРАУ, що здійснюється за окремою заявою адвоката чи адвокатського об`єднання та не є обов`язковими відомостями, плата за внесення яких охоплюється розміром щорічних внесків адвокатів, є правомірним та в межах повноважень Ради адвокатів України, визначених законом, що спростовує доводи позивача в касаційній скарзі.
61. За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржених судових рішень про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
62. Водночас суд касаційної інстанції частково не погоджується з мотивами оскаржених судових рішень з огляду на таке.
63. Так, в оскарженому рішенні суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо права адвокатського самоврядування самостійно визначати джерела їх фінансового забезпечення, водночас відмова у задоволенні позову була зумовлена саме відсутністю реального негативного впливу спірних положень на права, свободи чи інтереси позивача та, як наслідок, відсутністю права на звернення до суду з цим позовом.
64. Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції щодо правомірності встановлення відповідачем обов`язку сплати спірних внесків, який, по суті, не був покладений судом першої інстанції в основу мотивів для відмови в задоволенні позову, натомість правова оцінка основної підстави для відмови в позові апеляційним судом надана не була.
65. У цій постанові Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності встановлення відповідачем обов`язку сплати внеску за доповнення даних у ЄРАУ про помічника адвоката, проте такі висновки формально не були підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним і нечинним пункту 4.3. Положення про помічника адвоката, а тому мотивувальні частини судових рішень підлягають зміні.
65.1. Аналогічно підлягають зміні й мотиви відмови в задоволенні позову в частині визнання протиправним і нечинним пункту 6.1.2. Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
66. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
66.1. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 351 КАС України).
67. Ураховуючи викладене, Верховний Суд вважає за доцільне оскаржені судові рішення змінити, виклавши їхні мотивувальні частини в редакції цієї постанови Верховного Суду.
68. Керуючись статтями 345, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 змінити, виклавши їхні мотивувальні частини в редакції цієї постанови Верховного Суду.
3. В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 залишити без змін.
4. Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                     О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевськаз