ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9468/25  Номер провадження 33/814/823/25	Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І.  Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Леуською Л.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 25 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що складає 340 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою, 02 червня 2025 року близько 00 год 10 хв ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме поводив себе агресивно, висловлював словесні образи та погрози, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить постанову суду відносно нього скасувати, а провадження закрити.
На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що викладені у протоколі обставини справи не відповідають дійсності.
Вказує, що 02.06.2025 він прийшов додому пізно, близько опівночі. Оскільки теплі стосунки з матір`ю не склалися, вона постійно дорікає йому, що він не допомагає їй фінансово, крім того вона зловживає спиртними напоями і, щоб уникнути конфліктів, він відразу пішов спати, жодних образ чи погроз ОСОБА_2 від нього не надходило.
Зазначає, що поки він спав, мати викликала поліцію і без його присутності було складено матеріали про вчинення домашнього насильства.
Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення було складено через 12 днів після виклику поліції матір`ю, а саме 14.06.2025, а також, адміністративні матеріали мають ряд невідповідностей та суперечностей.
Вказує, що у рапорті № 22573 від 02.06.2025 заявником вказана інша особа, а саме ОСОБА_2 , тоді як його матір звати ОСОБА_2 . Також, у цьому рапорті вказано, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, але жодних доказів цього працівниками поліції не було надано суду, не було проведено відносно нього медичного обстеження чи застосовано тест «Драгер», його відмови від проходження тесту на вміст алкоголю в крові в матеріалах справи теж не має і не могло бути, тому що в той час він спав, а поліцейські, навіть не проводили з ним розмову та не відбирали пояснення.
Також зазначає, що у рапорті вказано, що під час події він спав, тобто зазначено, що на місці події він не перебував, тобто дані розбіжності суперечать одне одному і таким чином не можуть доводити його провину.
Крім того вказує на розбіжності зазначені в протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію, з яких не зрозуміло як він, одночасно міг не реагувати на зауваження та реагувати на зауваження агресивно. Такі пояснення потерпілої не відповідають дійсності, оскільки в той вечір, щоб уникнути конфліктів, він не реагував на провокації матері та просто пішов спати.
Зазначає, що обставини, викладені у письмових поясненнях від 02.06.2025, суперечать одне одному, також і не доводять його вини у вчинені відносно матері психологічного насильства.
Вказує, що форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства була складена лише на основі відповідей його матері, не були опитані сусіди, можливі свідки події, не затребувано характеристик з минулих місць проживання його та матері ( АДРЕСА_2 ), місць роботи, тощо.
Крім того зазначає, що поліцейськими також не було надано аудіо- та відеоматеріалів, зокрема записів з бодікамер, в час, коли вони з`явилися за викликом до їх місця проживання по АДРЕСА_1 .

Заслухавши виступ ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримався.
Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Згідно зі ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
Нормами наведеного закону визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Так з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 398406 від 14.06.2025 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є близькими родичами (син і мати), та ОСОБА_3 вчинив по відношенню до ОСОБА_2 домашнє насильство яке виразилося у агресивному поводженні, висловлюваннях словесних образ та погроз, чим завдано шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .
Аналізуючи диспозицію ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в редакції чинній як на час вчинення адміністративного правопорушення так і на момент розгляду матеріалів справи судами першої та апеляційної інстанції, відповідальність настає за вказаною нормою за умови вчинення домашнього насильства, внаслідок якого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Із протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та пояснень ОСОБА_2 від 02.06.2025 вбачається, що остання повідомила, що 02.06.2025 близько 00 год. 10 хв., коли вона перебувала вдома за адресою АДРЕСА_1 , прийшов її син ОСОБА_1 та на її зауваження почав поводити себе агресивно, на зауваження не реагував, висловлював словесні образи та погрози. На протязі останніх 1,5 року від сина постійно звучать на її адресу звинувачення. Син не допомагає по господарству, комунальній платі, придбанні продуктів.
Однак, об`єктивних даних про те, що ОСОБА_2 дійсно була завдана шкода психічному здоров`ю, до матеріалів справи долучено не було, зокрема чи зверталася потерпіла за допомогою до психолога.
Інших доказів, які б підтверджували обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.
Також працівниками поліції не було відібрано пояснення особи, відносно якої було складено матеріали, а також не встановлено та не опитано інших осіб, зокрема сусідів, які б могли бути свідками вчинення адміністративного правопорушення та надати показання, необхідні для повного та об`єктивного вирішення справи.
Як було встановлено судом апеляційної інстанції під час допиту ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у останніх тривалий час існує побутовий конфлікт, який зі слів ОСОБА_2 триває через певні побутові звички ОСОБА_1 та спосіб його життя, через що вона сину робить зауваження.
В той же час, матеріали справи не містять належних доказів, а ОСОБА_2 в судовому засіданні не змогла пояснити, в чому ж саме проявляється заподіяна шкода її психічному здоров`ю, через що суд не може оцінити її наявність та характер.
Більше того, як зазначив ОСОБА_1 та фактично не заперечувала ОСОБА_2 , остання його постійно сварить, а він їй відповідає або намагається уникнути спілкування, тобто його мати також є активним учасником конфлікту.
У зв`язку із викладеним, за недоведеністю того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, через відсутність достовірних та об`єктивних доказів заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілій, вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 25 липня 2025 року, про притягнення  ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду Н.М. Харлан